Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

Előszó

Előszó a második kiadáshoz

Forrsáművek

ELSŐ RÉSZ

MÁSODIK RÉSZ

HARMADIK RÉSZ

NEGYEDIK RÉSZ

ÖTÖDIK RÉSZ

FÜGGELÉK

HATODIK RÉSZ

FÜGGELÉK

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Caesar de Sgardelli

PÁRBAJ-ZSEBKÓDEX
KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A LOVAGIAS ÜGYEK
ELINTÉZÉSÉNÉL FIGYELEMBE JÖVŐ
KATONAI SZABÁLYOKRA

BUDAÖRS, 2024

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-990-5 EPUB
ISBN 978-963-678-015-9 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

első kiadás: 1922.
Az elektronikus változat az 1922. évi
második kiadás alapján készült

a borító Henri Picquart A párbaj című 1898. évi
plakátja részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

Előszó

Szándékosan zsebkódexnek kereszteltem el ezt a kis tanulmányt, mert minden terjengősségtől menten, kizárólag a legfontosabb elvi kérdéseket érintettem röviden és tömören. Eltekintettem a történelmi visszapillantásoktól, párbajok ismertetésétől, felesleges magyarázatoktól és kerültem az anyagnak paragrafusokra való felosztását.

A vítőr párbajt egyáltalán elejtettem, mert hazánkban nem használatos és mindenki jogosan visszautasíthatja.

A pisztolypárbajok sokféle formáit, néha egészen egzotikus feltételekkel és kivitelben szintén nem ismertetem. Csak a két leginkább szokásos pisztolypárbaj szabályaira tértem ki.

A katonai becsületügyi szabályzat sem teljes, csak kivonatos. Kétes esetekben, ha e kis kódex sem tud megoldást nyújtani, ajánlom egy idősebb tényleges katonatiszt tanácsát kikérni. Ha van a helyőrségben, akkor feltétlenül kérjük fel a tiszti becsületügyi választmányt tanács- és véleményadásra.

Egy évtizednél hosszabb ideig voltam több becsületügyi választmány tagja, számtalan lovagias ügynek intézője, kard- és pisztolypárbajok vezetője, különböző becsületügyekkel kapcsolatos bíróságok tagja és előadója, ezen tárgyakról sok előadást tartottam a tisztikarok előtt, sportklubokban, önkéntes iskolákban, mint vívótanár, sokat, igen sokat olvastam és írtam már a becsület védelméről. Sok évi tapasztalataimat - soha azonban egyéni véleményemet - préseltem bele e pár oldalba.

Célom volt: támpontot nyújtani a lovagias ügyek elintézéséhez.

Budapest, 1922 február havában.

De Sgardelli Caesar őrnagy,
a magy. kir. 2. honvéd gyalogezredben.

Előszó a második kiadáshoz

Párbaj zsebkódexem első kiadása, alig pár hét alatt teljesen elfogyott. Nagy megelégedéssel állapítottam meg, hogy az első kiadás úgyszólván teljes egészében a hadsereg kötelékén belül nyert elhelyezést.

A második kiadásban igyekeztem a túlságosan összezsúfolt anyagot a lehetőség szerint bővíteni és határozott minták bemutatásával azt világosabbá tenni.

Budapest, 1922. év, június havában.

De Sgardelli Caesar őrnagy,
a magy. kir. 2. honvéd gyalogezredben

Lezáratott: 1922 augusztus hó 1-én.

Forrsáművek

Bolgár Ferenc: A párbaj szabályai.

Clair Vilmos: Párbaj Codex.

Becsületügyi szabályzat a m. kir. honvédség számára.

Gróf Chatauvillard: Essai sur le duel.

Báró Chappon: Die Regein des Zweikampfes.

Gróf Du Verger: Nouveau Cod du duel. Croabbon: La Science du poinl d’honneur. Bibesco és Féry: Conseils pour les duels. Teppner: Duell-Regeln für Offiziere und Nachschlagsbuch in Ehrenangelegenheiten.

Franz von Bolgár: Die Regein des Duells.

Hergsell: Duell-Codex.

Ungard Edler von Öthalom: Ehre und Ehrenschutz.

Tavernier: L’art du duel.

Vogel: A tiszt fegyverhasználati joga.

Vogel: A lovagias ügyekről.

Vogel: A becsületsértési viszályok elbírálása.

ELSŐ RÉSZ

A párbaj

Addig, míg törvényeink a becsület védelméről csak igen hézagosán gondoskodnak, addig a párbajok létjogosulatlanságáról beszélni meddő dolog. Nem szándékozom a párbajt, mint szükséges intézményt vagy csalhatatlan jogeszközt beállítani, de kétségtelen, hogy addig fenn kell tartani, míg az újabb törvények a becsület védelméről nem fognak behatóbban gondoskodni.

Az összes párbajellenes ligák csődöt mondottak és a párbajellenes irodalom erőlködése is hiábavalónak bizonyult. A párbajellenes ligák leglelkesebb szónokai, mihelyst becsületükben lettek megtámadva, fegyverhez nyúltak.

Ma talán még visszatetszőbb, mint valaha, a párbaj kérdése körül humanisztikus érzelmi húrokat pengetni, mikor egész nemzetek fegyverrel a kézben, éveken át a legvadabb harcokat vívták becsületük megóvásáért. Ha ezen igazán nagy párbajokat jogosultaknak minősítették, miért nem akarják az egyéni párbajok jogosultságát elismerni? Az előbbinél egy nemzet, az utóbbinál egy férfi becsülete forog kockán.

A párbaj ma, a becsület védelmének egyik leghatásosabb eszköze. Egy nemes viadal, melyet két egyén vív ölő fegyverekkel, előírt feltételek mellett, tanuk jelenlétében.

Párbajt csak férfiak szoktak vívni. Nők, bár a történelem ilyen esetekről is tud, nem szoktak fegyverrel mérkőzni. A női becsület megvédésére a férfi hivatott. Női párbajhoz való segédkezést mindenki joggal visszautasíthat.

A viadal egyik előfeltétele, hogy azt a segédek tanácskozása előzze meg. A párbaj csak a tanúk jelenlétében vívható meg. Ezen feltételek nélkül lefolytatott viadalt sem törvényeink, sem a társadalom nem ismeri el párbajnak, hanem közönséges bűntettnek minősíti.

A párbaj célja: egy megtörtént sértésért elégtételt venni, illetve adni. A sértett küzd, hogy elégtételt vegyen magának, a sértő, hogy elégtételt adjon a sértettnek.

Ki vívhat párbajt és ki minősíthető párbajképesnek? Erre a kérdésre határozottan körvonalazott választ adni, nagyon nehéz. Általában párbajképesnek tartunk minden férfit, akit a becsülettel összeférhetetlen cselekmények vagy üzelmek nem terhelnek s ilyenekért jogerős bírói, katonai vagy polgári becsületbírósági ítélettel megbélyegezve nincsen. Mindenesetre a párbajképesség megítélésénél, a társadalom elfogadott szabályait kell szem előtt tartani. Ha fegyveres elégtételvételről van szó, a túlzott aggályoskodás, a mindenáron való szépséghibakeresés nem mindig indokolt. Az a sokat hangoztatott kiszólás: „nem akarom lovaggá ütni", nem mindig találó. Sót alapos mérlegelés tárgyává kell tenni a segédek részéről, hogy legtöbbször az utolsó pillanatban rendszerint táviratilag, vagy a párbaj helyszínére küldönc útján beérkező feljelentések, valamely fél párbajképességére vonatkozólag figyelembe vétessenek-e egyáltalában.

Kétes esetekben, az elégtételadási képesség megállapítását becsületbíróságra kell bízni.

A párbajvívó felek közül az egyik a sértett, a másik a sértő. A sértett rendszerint a kihívó, aki a megtörtént sértésért elégtételt keres, a sértő a kihívott, aki a sértésért elégtételt nyújt.

A párbaj színhelyén a vívó feleken, a segédeken és az orvosokon kívül senki sem lehet jelen. Újabban az a rossz szokás kapott lábra, hogy az egyes mérkőzéseknek egész nézőközönsége támad. Mesterek tanítványai, barátok, rokonok húzódnak meg az oszlopok mögött. Arra különösen súlyt kell helyezni, hogy a hivatalos funkcionáriusokon kívül senki semmiféle jogcímen ne tartózkodhassék a teremben.

Végül nyomatékkal hangsúlyozom, hogy a segédek képzett, gyakorolt sebészorvosokról gondoskodjanak. Az orvos készítse ki műszereit egy megfelelő asztalra, öltözzék át műtét kabátba és legyen még a viadal megkezdése előtt műtéthez teljesen készen.

Egyébként a párbaj részletes lefolytatását az illető fejezetekben fogom tárgyalni.

A sértésekről

A sértések fokozatait, a végtelenségbe menő árnyalataival együtt alig lehet szabályokba önteni. Általában minden szó, írás, fenyegető mozdulat, érintés vagy ütés, mely a társadalmi életben egymás iránt kötelező tiszteletet vagy a becsületet támadja, sértésnek minősíthető.

Természetesen igen nehéz megállapítani azt a határt, amelynél bizonyos szavak és cselekedetek elvesztik ártatlan jellegüket és közönséges sértéssé fajulnak.

A sértés érzés dolga. Függ főleg attól, hogy a sértett mily társadalmi környezetben él és mennyire érzékeny. Azzal a kitétellel: ez nem sértés! Legyünk óvatosak, mert ez mindig az egyéntől függ. Az egyik nyugodtan elfogad vaskos gorombaságokat anélkül, hogy sértve érezné magát. A másik már egy élesebben kiejtett ellentmondást célzó indulatszótól érzi magát megsértve. Ez nézet, felfogás és temperamentum dolga.

Mégis általánosságban a sértéseknek három fokozatát szokás megkülönböztetni.

1. Egyszerű sértés.

2. Gyalázás általi sértés.

3. Tettleges bántalmazás általi sértés.

Az egyszerű sértésekhez sorolható minden olyan megszólás vagy vita közbeni megjegyzés, mely a becsületérzés megsértését célozza. Udvariatlanság, különösen hölgyekkel szemben, a körülményekhez képest sértésnek minősíthető. Egyébként az egyszerű sértés fogalmáról, a vitának tág tere nyílik, miért is a megbízottak kötelessége határozatot hozni.

A gyalázás általi sértések már jobban körvonalazhatók. Aki gyalázó szavakat használ, vagy akár gyalázásra méltó tulajdonságokkal vádaskodik, az másodfokú sértést követ el.

Tettleges bántalmazás számba vehető minden szándékos egyszerű érintése a testnek, vagy csak ütéssel való fenyegetés is. Az a sokszor elhangzott: tekintse magát arculütöttnek! szintén harmadfokú sértés. Kölcsönös tettlegességnél a sértett fél az, akit az első tettleges bántalmazás ért. A nő becsületében való megrágalmazása vagy elcsábítása, a hamisjáték vagy más megbecstelenítő cselekmények a tettleges bántalmazás mérlege alá esnek. A megbízottak különös körültekintéssel és óvatossággal lássák el tisztjüket, ha a női becsület ellen elkövetett sértésről van szó.

Minden alaptalan kihívás, sértés számba megy. A sértőnek és sértettnek becsületbeli ügyüket személyesen kell elintézni. Helyettesítésnek helye van:

A fiú atyja helyett, ha az beteg, ha 60 éves elmúlt, vagy ha a sértő korban közelebb áll a fiúhoz, mint az apához.

Az unokaöcs nagybátyja helyett, ha nincs nagykorú fia, ha 60 éves elmúlt, vagy

ha a sértő korban közelebb áll az unokaöcshöz.

A nagykorú fivér kiskorú öccse helyett, ha ez a sértések mérlegelésére nem bír elegendő férfias érettséggel és a sértő nagykorú.

Ha azonban az apa, nagybátya, vagy kiskorú öcs, mint sértő szerepel, nincs helye a helyettesítésnek.

Egy és ugyanazon sértésért csak egy elégtételt lehet követelni.

Ha egy család, testület vagy egyesület megsértetik, annak csak egy, sorshúzás útján kijelölt tagja követelhet elégtételt.

Akit egyszerre többen sértenek meg, tetszés szerint bármelyiktől, de külön-külön is kérhet elégtételt.

Ha valakinek több azonos természetű elintézendő lovagias ügye van, azokat keletkezésük időszaki sorrendjében köteles elintézni.

A sértett fél jogairól

A sértett fél jogai:

Egyszerű sértés esetén: a fegyverválasztás.

Gyalázás esetén: a fegyverválasztás és a párbaj feltételeinek meghatározása.

Harmadfokú sértés esetén: a fegyverválasztás, a párbajfeltételek meghatározása. Pisztolypárbajnál a távolság megállapítása.

Tettleges bántalmazás által sértett félnek jogában áll a viadalhoz saját fegyverét is használni, ezzel azonban ellenfelét is feljogosítja, hogy saját fegyveréi használhassa.

Aki ügyét bíróság elé viszi, elvesztette jogát, hogy lovagias elégtételt kérjen. A feljelentés megtörténte után, még akkor is, ha időközben bármely okból a panaszfeljelentés visszavonatna, lovagias elintézésnek nincs helye.