Karin Smirnoff

Azután hazamentem

A mű eredeti címe: Vi for upp med mor

© Karin Smirnoff and Bokförlaget Polaris 2018
in agreement with Politiken Literary Agency

Fordította: Patat Bence

Hungarian translation © Patat Bence, 2025

Hungarian edition © Scolar Kiadó, 2025

Minden jog fenntartva. A mű egyetlen részlete sem használható fel, nem tárolható és nem sokszorosítható a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

Scolar Kiadó, 2024

1026 Budapest, Gábor Áron utca 28.

Tel.: (06 1) 466 7648

scolar@scolar.hu; www.scolar.hu

Felelős kiadó: Érsek Nándor

Felelős szerkesztő: Kozma András

Korrektor: Török Mária

ISBN 978-963-685-191-0

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

The cost of this translation was supported by a subsidy

from the Swedish Arts Council, gratefully acknowledged.

Köszönjük, hogy a Scolar Kiadó könyvét választotta.

Iratkozzon fel hírlevelünkre a www.scolar.hu honlapon,

vagy keressen minket közösségimédia-csatornáinkon:

instagram.com/scolarkiado

facebook.com/scolarklub

tiktok.com/@scolarkiado

Amikor meglátok egy csillagot

a sötétben

és eltűnődöm, vajon

mennyi ideje történt,

mindig rád

gondolok

Adj egy jelet

Várok

Elisabeth Rynell
Éjszakai beszélgetések című kötetéből (1990)

Egy

Öcsi meghalt és engem itt hagyott.

Elengedett a kötél. Lecsúsztunk. Lezuhantunk.

Beakadtam két ág közé. Egy vékony fa a karom köré tekeredett és azt suttogta a fülembe janakippo te nem. A karom kificamodott. A kötél kitépődött a kezemből.

Úgy tűnt el a sziklán mint egy kígyó.

A kígyó másik végén volt öcsi.

Bízott benne hogy elég erős vagyok. Ahogy mindig is bízott bennem.

Fél vállammal egy göcsörtös fenyőbe akadva lógtam a sziklán.

A göcsörtös fenyő azt mondta hogy nem sokon múlott. Egy luctól hallotta, aki egy nyírnek adta tovább.

Közvetlenül az aftaszakadék fölött lógtam és hallottam a kiáltását ahogy a teste nekicsapódott a sziklafalaknak.

A fákon kívül minden elhallgatott.

Susogtak a szélben.

Rájuk szóltam hogy fogják be.

Kettő

Volt egy fénykép. Kiskorunkban az ünnepi étkezőben állt a fiókos szekrény tetején.

A muter minden évfordulón készíttetett rólunk egy újabb fényképet.

Amikor tizenkét évesek lettünk a fater új hagyományt akart bevezetni. Hogy az egész kippo család legyen a képen.

Úgy néztünk ki mint bármelyik család.

Tizenhárom éves korunkban öcsi agyonütötte a fatert. Nem sokkal a születésnapunk után. Volt is időpontunk a fényképészhez. Csak nem jutottunk el hozzá.

Mindig nagyon vártuk a fényképezést. Közösen reménykedtünk. Mintha olyanok lehettünk volna mint a képen szereplő emberek. Egy család. Amely összetart. Növekvő gyerekek. Büszke szülők.

Nem tudtál volna várni a fater agyonütésével a fényképezés utánig kérdeztem öcsit.

Úgy alakult ahogy alakult felelte.

Nem tudtál volna várni a meghalással karácsonyig kérdeztem ezúttal. Karácsony előtt meghalni értelmetlen. Gondolhattál volna angelikára. Most ott ül a díszekkel teli dobozok között és nem tudja mihez kezdjen.

És velem mi lesz kérdeztem.

Másszak fel és vessem le magam a szikláról.

Lőjem főbe magam. Akasszam fel magam. Vagy fojtsam vízbe magam.

Mondd meg te hisz te már tudod.

Milyen érzés meghalni.

Három

Mégiscsak meg kell ünnepelnünk a karácsonyt mondta angelika.

Lehordta a karácsonyi díszekkel teli dobozokat az ünnepi étkezőbe és sorba tette őket a padlóra. Az emma fotelban ült mozdulatlanul.

Én az oscar kanapén ültem mozdulatlanul.

Nem akarok karácsonyozni mondtam megint.

Ebben nem értünk egyet felelte.

Angelika őrizni akarta a hagyományokat. Mert ahogy mondta a hagyományok egyensúlyban tartják az embert.

Ha nem ünnepeljük meg a karácsonyt bármi megtörténhet mondta. A fejedbe veheted hogy elkezdesz inni. Lehet hogy nekem még sütni sem lesz kedvem.

De semmiképp ne legyen üveggömbös flitteres karácsony vendégekkel mondtam.

Egy cérnán lógó angyalt tartott a kezében. Körbepörgette néhányszor és visszatette a dobozba.

A karácsonyi díszek egy része anyámé volt mondta. Ő is szerette a karácsonyt.

Anyádé kérdeztem és eszembe jutott hogy soha nem is érdeklődtem a családjáról. Most érdeklődtem a családjáról ő pedig szűkszavúan válaszolt.

A falu nyugati végében laktunk mondta. Lantmanna szomszédjában. A fater autószerelő volt. A tanyán volt a műhelye. Illetve talán még megvan. Régen nem jártam arrafelé.

És anyád tudakoltam.

Anyám felakasztotta magát a padláson. Én örököltem meg a karácsonyi díszeket.

Előredőlt lendületet vett és felállt. A homloka ráncba borult öcsi az anyja és a benne növekedő lény miatt.

Öcsié kérdeztem.

Valószínűleg nem felelte. Pedig öcsi egyenesen hozzám jött. És megbocsátottam neki.

Mégis úgy gondolod hogy nem az övé kérdeztem.

Úgy felelte. Akár gábrielarkangyalé is lehet.

Továbbimbolygott a konyha felé. Egy tálca harapnivalóval jött vissza. Rajta lepény sonkával és kovászos uborkával. Vörösáfonyalével kávéval és egy tál aprósüteménnyel.

Tessék mondta. Egyél. Muszáj enned.

Vettem egy falatot. Hosszan rágódtam a sonkán. Egy kis kávéval nagy nehezen lenyeltem.

Kopogtak az ajtón.

Gyere be kiáltottuk nem álltunk fel.

Göranbäckström rontott be kezében egy karácsonyfával. A parthoz közeli földdarabján vágta ki. Fejszével kötéllel és fűrésszel gázolt vele át a havon. Elképzeltük ahogy küszködik. Majdnem az életét tette kockára angelika fenyőjéért.

Hiszen alig van hó mondtam. Ezt ünneplő cipőben is ki tudtad volna vágni.

Angelika és göranbäckström összenézett.

Csak segíteni akartam mondta göranbäckström.

Azért köszönjük mondtam és felmentem a padlásra. Lefeküdtem az ágyra és a mennyezetre meredtem. Ez a szokásommá vált. Hogy fekszem az ágyban és a mennyezetre meredek. Újra és újra lejátszottam magamban a történteket. Attól kezdve hogy kiszálltam a kocsiból a fűrészmalomnál és megvártam johnt egészen addig amíg john lehozott a hegyről és beszuszakolt a terepjáróba.

Mehettem volna gyalog is. Semmi baja nem volt a lábamnak. Csak elfagyott.

Be kell menned a kórházba mondta john.

Nem mondtam vigyél a hegy túloldalára. Tudnom kell mi történt öcsivel. Már nem hallottam a gondolatait.

Időközben az aftaberget tövében összesereglettek a falubeliek. Ellagran a karját valamelyest angelika köré fonta.

Már jön a mentő mondta amikor meglátott bennünket. Az a finn nő is ott didergett a műszőr kabátjában.

Ő mit keres itt kérdeztem johntól. Neki ehhez semmi köze.

Most nálam lakik felelte john. Nyilván ő is tudni szeretné mi történt.

Na igen mondtam és próbáltam kiszállni a kocsiból. Hamar elfárad és hazamegy nadrágszoknyaországba.

Ha csendben maradsz kevésbé fog fájni mondta john és egy sállal felkötötte a karomat.

Nem éreztem fájdalmat. De hagytam hogy john csinálja.

Óvatosan mozgatta a kezét.

Ami amúgy ritkán fordult elő.

Mintha érzékeny lennék.

Nem voltam az.

Göranbäckström és gunnargran megtalálta öcsi holttestét a nagy szikla alatt. Az elhagyott rókafészek bejáratánál. Nem látszott rajta más sérülés csak az egyik lába állt természetellenesen. Egy csónak alakú szánba fektették és elvontatták andersson tanyájának udvarára. Leültem mellé. A távolból szirénák hangja hallatszott. Leguggoltam öcsi mellé és közvetlenül a fülébe suttogtam.

Nem ekkor történt meg először.

Máskor is járt már közel a halálhoz.

De mindig felébredt.

Öcsi mondtam nem fekhetsz itt. Tudod hogy van. Ha valaki elalszik a hóban belehalhat.

Újra meg újra a füle mögé simítottam a haját. Az arca olyan frissnek tűnt mint egy téli kirándulás a tengerhez. Amikor közeledik a tavasz de a tenger még fagyott. És az áprilisi napfényben sziporkázó hótól előjönnek a szeplők. De ez egy decemberi este volt közvetlenül karácsony előtt. Bár az enyhe időben lezuhant a fákon felgyűlt hó a hideg kezdett visszatérni.

Emlékszel a muter aranyszabályaira mondtam. Soha ne igyál hideg tejet. Ne feküdj hideg ágyneműbe. Ne menj ki sapka nélkül. Nyáron megzabálnak a szúnyogok. Télen meg.

Azt mondtam neki hogy egy barom. Egy szerencsétlen aki megint hülyeséget csinált de minden rendben lesz. Levettem a sapkámat és a fejére tettem. Ha meghal akkor én is meghalok azt pedig nyilván nem akarja.

Nem válaszolt. Odafeküdtem mellé. Átkaroltam. Ellagran egy pokrócot terített ránk.

Jól van mondtam amikor újra kezdett áramolni köztünk a meleg. A körülöttünk lévő hangok. Az emberek beszéde és a fák susogása elhallgatott. Csak a közös tüdőnket lehetett hallani. Belégzés. Kilégzés. Belégzés. Kilégzés.

Meséltem neki a szíriuszról. Hogy az egyiptomiak oziriszt tisztelték a vikingek meg odinnak áldoztak. Tudtam hogy öcsi tiltakozni fog. Hogy odin isten nem pedig csillag de nem szólt semmit.

Tort tulajdonképpen öcsinek hívták mondtam még. Az csak mese hogy a kígyó legyőzte. És a hegy sem ragadta el. Halhatatlan volt. Mint te.

Visszatértek a hangok. A smalångeriak locsogása az autózúgás és a feltámadó szél. Láthatósági ruhás mentősök közeledtek egy hordággyal. Felemelték a pokrócot. Megszorították a karomat. Zseblámpával belevilágítottak a szemembe. Azt mondták hogy arrébb visznek de én nem eresztettem öcsit. Le kellett fejteniük róla a kezemet.

Ne vigyék el mondtam. Ha elválasztanak bennünket meghalunk.

Gyors nyisszantásokkal szétvágtak minket.

Négy

A rendelőintézet bezárásáig már csak hetek voltak hátra. A felszerelések kupacokban várták hogy becsomagolják és elszállítsák őket. Leültem egy ágyra és nilsnővért vártam.

Fájni fog mondta és egy bögrében pár tablettát adott. Lehet hogy a kórházban altatni fognak.

John is megpróbált a lelkemre beszélni.

Nem kell fölöslegesen szenvedni mondta.

A picsába mondtam. Csináljátok amit kell.

Nilsnővér szelíd típus volt. Szelíd szemmel nézett rám.

Hagyd abba mondtam és elfordultam.

Szabad sírni mondta nilsnővér. A névtáblájára koncentráltam.

Ugye kérdezte és valószínűleg johnra nézett. Johnnak nem szelíd volt a szeme. A fekete lyukának a mélyéről néha álomkönnyek csordultak ki. Egyébként száraz volt mint az araltó.

Essünk túl rajta mondtam.

Fogd erősen mondta nilsnővér johnnak. John megtartott. A haja csiklandozta az arcomat. Lehettünk volna máshol egy más időben más helyzetben. John teste az enyémhez szorult. Haja a számba lógott. Az illata átitatta a bőrömet. A nyilallás a lábam között kezdődött és szétáradt a vénáimban.

A csúcspont akkor következett amikor nilsnővér a helyére rántotta az ízületi fejet. Átcsapott rajtam a fájdalom és maga alá temetett mint föld a koporsót. Felordítottam. Néhány másodpercre eltűnt minden. Az emlékek az arcok a történések a szikla öcsi.

Fájdalom által születtek mondta isten.

Öt

Úton smalånger felé a kocsiban visszatért belém az érzéketlenség. John igyekezett de olyan volt mintha akárki lehetett volna.

Csak átmenetileg lakik itt amíg felújítják a házát mondta mire megkérdeztem kiről beszél.

Pirjóról felelte.

Ja róla kérdeztem és tekintetem a smalångeri domb mentén a hókotró által félretolt keskeny falat követte.

Ha annyi hó lenne mint máskor mondtam. Az tompíthatta volna az esést.

Nem a hó a hibás mondta john. Öcsi maga ment oda.

És te kérdeztem. Nem tudtál volna csinálni valamit. Hiszen ott voltál a közelben. Olyan érzés mintha.

Az istenit már mondta és hirtelen lefékezett olyan hevesen hogy a motor lefulladt.

Egy őrültet láttam magam előtt. Egy vadembert. A kényszeresen félrehúzott hajtincse mögött egy bennszülött tekintetét. Két fekete lyukat amelytől a többi arcvonása nem látszott.

Ha azt hiszed hogy bármi közöm van az öcséd halálához akkor mondd meg kerek perec.

Láttalak az erdőben. A fák között. A kötél pedig elengedett. Csak úgy. Pedig a fatertól tanult csomóval rögzítettem.

Tényleg. Vagy csak akartam.

Szóval azt hiszed hogy kioldottam a kötelet hogy mind a ketten lezuhanjatok a szikláról.

Nem válaszoltam.

Nemcsak az öcséd hanem te is mondta john.

A fejét csóválta. Elindította a kocsit és a fűrészmalom felé vette az irányt ahol a csajkocsit hagyta.

Ne haragudj mondtam és a kezére tettem a tenyeremet.

Elhúzta a kezét kiszállt a terepjáróból és bevágta az ajtót.

Átkászálódtam a vezetőülésbe. A csajkocsi elindult. A hátsó ülésen egy sál hevert. Odanyúltam érte. Az arcom elé tartottam. Még érződött rajta öcsi szaga. Az élő öcsié. Pedig már csak én maradtam. Én meg a nemvénnekvalóvidék gyilkosa. Ott állt. Kezében egy oxigénpalackkal. Mintha tüdőtágulata lenne vagy ilyesmi. Az inge ujjából cső lógott ki. A cső egyik végére kábítópisztoly volt erősítve.

Letekertem az ablakot. Lőj le mondtam.

Nem téged kereslek felelte.