Kiss Enikő - Hanna J. Nagy

LELKÜNK FOSZLÁNYAI

HELMA Kiadó 2025

© Kiss Enikő – Hanna J. Nagy

Minden jog fenntartva.

A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-828-6

Borító:Goran Episcopus

Szerkesztő: Goran Episcopus

Kiadja a HELMA kiadó 2025. 02. 26.

1. vers - Enikő

Nyári meleg nappalok

Élményekkel ringatnak.

Szívünkben a boldogságnak

Emlékei ragyognak.

Lehulló levelek leplében

Köszönt be a változás.

Lelkünkben új reményekkel

Kezdődik a folytatás.

A nyár szép pillanatai

Lassanként tovaszállnak,

De az ősz gyümölcsei

Új reményt adnak a világnak

2. vers - Hanna

Szellő kócolja hajam

Nyárvégi szellő kócolja hajam,

Felhőkre helyezem szavam,

szenvedély páráját bontja,

szív ritmusát dobogva.

A tóparton magányosan állok,

végtelen hullámokat várok,

költöző madárraj suhan,

minden olyan bizonytalan.

Csendes lopózkodó vihar,

lassan jön és mindent takar,

mennydörgést hint a tó felett,

minden villám egy felelet.

3. vers - Enikő

Lassanként elalszik a vihar,

Szívem is megnyugszik hamar.

Nem jön szememre az álom,

Nem találom a világom.

Lehulló levelek leplében,

Alszik a nyári fényében.

Keserédes gyönyör a hajnal,

Lelkemben felhangzik száz dal.

Csak nem, ez nem lehet ennyi,

Ideértünk, s ideje feledni.

A csendbe suttogva kívánok,

Egy másik valóságra vágyok.

4. vers - Hanna

Elmúlt nyári idő

Elmúlt nyári iramló idő,

megáll a suhanó szellő,

láthatatlanul megfog az ősz,

még ragyog a nap vagy mi a szösz.

Érint a késő napsugár,

tópart zenéje visszavár,

csobban a hullám a parton,

benne a lelkemet hallom.

Leszek örök nyári vízpart,

akit az ősz vissza nem tart,

hullámzok az évszakokkal,

minden napom lesz egy új dal.

5. vers - Enikő

Lombok között fénysugár,

Így köszön hát le a nyár.

Szürke köddel festi le,

Az ősz titokzatos leple.

Vadkacsák a kék égen

Vándorolnak serényen.

Megragad egy pillanat,

Mi soha el nem illanhat.

Ezer gondolat fejemben,

Ezer érzés a szívemben.

A harmatos hajnal oly közel,

Vele a változás jön el.

6. vers - Hanna

Napsugár szűrődik álmomra

Napsugár szűrődik álmomra,

kedvemet ébresztő vágyamra,

megérint tündöklő boldogság,

lelkem maga lesz az imádság.

Fohászom szálljon az egekig,

árnyékot húzó felhőkig,

eltűnik tőle minden ború,

nem lesz szívemben háború.

A béke szigete végtelenségem,

benne teremtett saját fényem,

álmaim egyszer valóra is válnak

minden szépet akarok jövőnek és mának.

7. vers - Enikő

Múltnak édes árnyékában,

Lelkem nyugszik félhomályban.

Körülöttem színes képek,

Álmot hozó szép tündérek.

Napsugár a tó vizében

Tükröződik gyöngyszínében.

Halkan zengő harmóniák,

Váltják fel a búnak szavát.

Minden hang egy édes trilla,

Átjárja szívemet a hála.

Mert a napot az Úr adta,

Életemnek ajándéka.

8. vers - Hanna