Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

SZEMÉLYEK

BEVEZETÉS

A TRAKHISZI NŐK

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Szophoklész

A TRAKHISZI NŐK

fordította, jegyzetekkel ellátta
és a bevezetőt írta
Csiky Gergely

BUDAÖRS, 2022

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-992-9 EPUB
ISBN 978-963-678-017-3 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

első magyar kiadás: 1899.
az elektronikus változat a második
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító Bertel Thorvaldsen (1770 – 1844)
Nesszusz elrabolja Deianeirát
című reliefje részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

SZEMÉLYEK

Déianeira

Dajka

Hüllosz

Trakhiszi nők kara

Hírmondó

Likhasz

Aggastyán

Héraklész

BEVEZETÉS

Szophoklésznek ezen tragœdiája nevét a benne szereplő kartól nyerte, ámbár ez a cselekvényre semmi befolyással sincs, s a karok szokása szerint csupán helyeslőleg, rosszallólag, tanácsadólag, vigasztalólag és részvevőleg kiséri a működő személyek tetteit. A tragœdia tulajdonképpeni hősnője Déianeira, Héraklész szerető neje, ki midőn férje szerelmét biztosítani óhajtja, tragikus tévedése által életét veszi el, s kétségbeesésében utána hal.

Oeneus, pleuroni király leányát a szörnyű folyam-isten, Achelóos kívánta nőül, s a szerencsétlen királyleány már-már áldozatul esett atyja kényszerítésének, midőn Héraklész megjelent, s heves küzdelemben legyőzve a folyam-istent, elnyerte Déianeira kezét. Nemsokára ezután Trakhiszba kényszerülve menekülni, útközben a mély Euenos folyón kellett átszállniuk. Az óriás termetű Héraklész könnyen átkelt, de nejének rá kellett magát bíznia Nessosra, a kentaurosra, ki e folyón bérért szokta átszállítani az utasokat. A folyó közepén Nessos illetlen módon találta érinteni a vállán ülő Dejanirát, s ennek sikoltására Héraklész tüstént visszafordult s mérgezett nyilával halálra sebezte a vakmerő kentaurost. A bosszúvágyó szörny haldokolva azon tanácsot adta Dejanirának, hogy a nyílsebből ömlő vért, mint hathatós balzsamot őrizze meg, mert ennek oly ereje van, hogy általa Héraklész szerelmét mindenkorra biztosíthatja. A férje szerelmeért aggódó nő hallgatott ez ajánlatra s Nessos vérét egy edényben magához vette. Héraklész Trakhiszban sem maradt sokáig; új kalandokra indult, Lydiában Omphale királynő szolgaságába került, s már tizenöt hónapja volt távol minden hír nélkül, midőn végre aggódó hitvese azon tudósítást veszi, hogy férje szolgaságából kiszabadulva, Oechaliát, Eurytos király városát, haddal elpusztította, s foglyait előre küldve, az áldozat bemutatása után maga is haza készül; de egyszersmind megtudja azt is, hogy a fogoly nők egyike Jolé, Eurytos leánya, kinek szerelmeért dúlta volt fel Héraklész Oechaliát: és itt kezdődik a tragædia cselekvénye, mely Trakhiszban a királyi palota előtti téren történik. Jolé a darabban, mint néma személy szerepel.

A TRAKHISZI NŐK

(Déianeira és a Dajka a palotából jönnek.)

DÉIANEIRA
Az ős időkből származott e példaszó,
Hogy ember sorsát, míg sírjába nem jutott,
Jónak vagy rossznak nem mondhatni biztosan;
De az enyémet, bár nem ére még halál,
Boldogtalannak és gyötrelmesnek tudom.
Hiszen már Pleuron[1] földén, Oeneus atyám
Házában borzalommal tölte el a nász,
Minőt Aetoliában még nem érzett nő.
Mert Achelóos folyam volt a vőlegény,
Atyámtól három szín alatt kérvén kezem:
Előbb bikának látszott, majd gyűrűzve jött,
Mint tarka sárkány, végre emberforma lett
Ökörfejjel; bozontos állán gazdagon
Csorogtak a forrás vizének árjai.[2]
Ily vőlegényhez jutva én boldogtalan,
Inkább halál után epedtem szüntelen,
Mintsem megosszam a násznyoszolyát vele.
Hosszú idő multával végre megjelent,
Nagy örömömre, Zeusz s Alkméné hős fia;[3]
S amazzal harcra kelve győzedelmesen,
Megmente tőle; mint történt a küzdelem,
Nem mondom el, mert nem tudom; ki rettegés
Nélkül végig nézhette, hadd beszélje el.
Én félelemtől elkábulva ültem ott,
Nehogy szépségem majdan kínommá legyen.
A harc-bíró Zeusz végét jóra fordította,
Ha mégis jó volt; mert mióta Herkules
Választott nője lettem, folyton rettegés
Gyötör miatta; egyik éj meghozza őt,
A másik éj elűzi új munkák után.
Vannak bár gyermekink, de egyszer látja csak,
Mint a földmíves távol fekvő telkeit
Csak akkor látja, ha aratni, vetni jő.
Ebből áll férjem élte: egyre majd haza,
Majd meg hazulról küldi őt szolgálata,[4]
És hogy most minden munkának végére járt,
Félelmem most miatta még sokkal nagyobb.
Mert a mióta megölé hős Iphitoszt,[5]
Száműzetésben, idegen födél[6] alatt
Élünk Trakhiszban, és nem tudja senki sem,
Hová ment férjem; azt tudom csak, hogy nekem
Merő gyötrelmet hagyva hátra, távozott.
Ah! csaknem bizton sejtem, hogy baj érte őt.
Mert nem kevés idője múlt, tízen felül
Öt holdja már, hogy hírt nem adva elmarad.
Szörnyű baj történt; hisz midőn eltávozott,
Ez írást hagyta hátra, melyért annyiszor
Imádkozám, nehogy balvégzetű legyen.

DAJKA
Oh úrnőm Déianeira! Sokszor láttalak
Könnyhullatások és kínos panasz között
Héraklész távozásáért kesergeni;
Engedj tehát kevés szót szólnom, ha ugyan
Rabszolgától tanácsot a szabad vehet:
Miként van az, hogy annyi gyermeked levén,[7]
Férjed keresni még sem küldöd egyikét,
Hyllost kivált, a kit leginkább illet ez,
Ha atyja boldogságát szívén viseli?