Királydrámák 9.

Thomas Heywood

IV. Edward – 2. rész

Thomas Heywood

IV. Edward király -
1. rész,

amely tartalmazza franciaországi útját, hogy kivívja ott jogát, Burgundia hercegének és Franciaország főhadparancsnokának iránta tanúsított áruló csalárdságát, valamint hazatérését; úgyszintén Shore mester és szép felesége történetének folytatását, végezetül mindkettejüknek szánalomra méltó halálát.

THE SECOND PART OF KING EDWARD THE FOURTH. Containing his iourney into France, for obtaining of his right there: The trecherous falshood of the Duke of Burgundie and the Constable of France vsed against him, and his returne home againe. Likewise the prosecution of the historie of M. Shoare and his faire wife. Concluding with the lamentable death of them both.

Fordította és az utószót írta

Magyar Pál

Hungarian translation © 2024 Magyar Pál

ISBN 978-615-82237-3-7 (.epub)

ISBN 978-615-82237-4-4 (.mobi)

Tartalom

Személyek

Első felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Második felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Harmadik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Negyedik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Ötödik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Utószó

A szerző

A dráma

A fordító megjegyzései

Ajánló

Vasbordájú Edmund

I. Edward

II. Edward

III. Edward

II. Richárd – 1. rész

IV. Edward – 1. rész

VII. Henrik

Morus Tamás

Két nemes rokon

Favershami Arden

Jegyzetek

A Plantagenetek családfája

London térképe

Személyek

IV. EDWARD, angol király

Erzsébet KIRÁLYNÉ, a felesége

EDWARD HERCEG│

RICHÁRD HERCEG│ a fiaik

CLARENCE│ a király testvérei

GLOUCESTER, később III. Richárd király│

ANNA, a menyasszonya

BUCKINGHAM│

DORSET│

SCALES│ angol nemesek

HOWARD│

ST. LEGER│

XI. LAJOS, francia király

KÁROLY, Burgundia hercege

BOURBON│

SAINT-POL│

SAINT-PIERRE│ francia nemesek

MAUGIRON│

BRACKENBURY, lovag

LOVELL│ Gloucester követői

CATESBY│

SHAA tiszteletes

CONTAY│ küldöttek

CREUILLE│

FOGGE, ügyvéd

STRANGUIDGE, hajóskapitány

VAUX, foglár

LEIGH

RUFFORD

SHORE

JANE, a felesége

JOCKY, a szolgája

PROCC asszony

JEFFREY

TYRRELL│

DIGHTON│ gyilkosok

FOREST│

KÖVET

ISPÁN

HEROLD

SZOLGÁLÓ

két EGYHÁZSZOLGA

ANSELM barát szelleme

Küldöncök, szolgálók, katonák, fogoly tengerészek, urak, alabárdosok, pribékek, hóhér, kíséret és kar

Első felvonás

1. szín

Franciaországban.[1] Edward király, Howard és St. Leger jön menetelő katonákkal.

Edward

Ez az segély, mit burgund sógorunk
S Frankhon főhadparancsnoka igértek?
Ily mélyre hatolánk Frankhon szivébe,
S az angol dobjaink rettenetével
Felvertük szegény, reszkető francokat,
Kik elhagyják a városaikat,
S a mezőkről elijedt farkashorda
Utcáikon lel prédára s alomra?
Mennydörgö ágyuink két hete hívják,
Akár falusi kisbirók dobszója,
A nagy főhadparancsnokot s Károlyt;
De mégse jönnek az segítségünkre.
Bevonjuk őket, avagy felforgatjuk
Városfalaiknak alapkövét.
Az áldott fényre, merthogy ídehoztak,
Ledöntöm legbüszkébb tornyát Frankhonnak.
Vajon Scales hol marad; mert hallni várom,
Mi hírt hoz elhatározásukról.

Scales[2] jön.

Howard

Uralkodóm, szerencsésen megjött.

Edward

Isten hozott, uram, jó Scales rokon.
Mi hír Burgundiából? Mit felelt?
Segítségünkre jön, mint ígéré?

Scales

Jószántából nem. Mert azt láttam én,
Hogy még Neusst[3] ostromolja hosszasan.
Igéretét s elvárásod sürgettem
A szellememnek összes erejével;
A szigorát reményeiddel oldtam,
S legszebb ékesszólással aranyoztam:
Beszédem egyre aszerint ötvöztem,
Hogy épp mily kedvét kelle kovácsolnom;
De mindvégig határozatlannak,
Alantasnak találtam; s úgy vélém,
Bizonytalan, ingatag lelket látok
Szemében, amely áruló s ármányos,
Oly, mely neked jót nem szán. S "jönne szívest,
De nem hagyhat fel azzal az ostrommal",
"Jön majd, de erőnek híján van még",
"Reméli, hogy fog, ám nem tudja míkor",
"Szándékozott, de valamely akadály
Az eltökélt szándékát meggátlá."
Rövíden, nem hiszem, hogy egyált'lán jön.

Edward

De valószínü, hogy Neusst megveszi?

Scales

Sőt, az, hogy az város veszi meg őt,
Valószinűbb; ezért ha eljön ís,
Csakis segélyért.

Edward

S mit mond Saint-Pol gróf?

Scales

Uram, Saint-Quentinben[4] hever s mulat,
S Edvárd Frankhonba jöttén csak nevet;
Részeg legényei közt fennhéjázva
Gúnydalt költ nyálas élcekkel rólunk,
Hogy ez síkon zsiványokként fekszünk.
Majd az korhelyek egyike, egy szolga
Egy kocsmaszámlát hoz be mint kérvényt,
Követkabátként[5] egy asztalkendőben,
Ki párnát hord fején, s a grófnak mondja,
Hogy az angol király kérelmezi,
Hogy tisztelendösége egyik ólja
Lehessen az szállása egy-két éjre;
Egyéb ily kocsmai bolondságokkal.
Mire e koszos, mocskos csőcselék
Lóként nyerítve tör ki hahotában
E vaskos tréfán. Saint-Pol gróf így tartja
A felségednek tett igéretét.

Edward

E gazt nem fojtja senki egy hordó borba[6]?

St. Leger

E fényre! Ha a közelében lennék,
Egy korsóval kiloccsantnám agyát.

Howard

Ha felséged csak egyetlen szót szól,
Fülénél fogva húzzuk Quentinből ki.

Edward

Vitézségünk jobb célra tartogatjuk,
Howard. Mert mindkettő elútasít,
Dicsőségünkben páratlan[7] leszünk.
Első dobásunk[8] Frankhonnak veleje,
Amíg hadunk egészséges s erős;
S legyen csak kis szünet e háborúban,
S se Saint-Polnak, se az burgund hercegnek
Egy puszta disznoólat nem hagyok,
Mibe eltemetkezhetnek. Követ!

Követ

Uram!

Edward

Menj, s francia Lajos királynak
Hirdess zord háborút, s mondd, eljövék
Birtokba venni francia országom.
Nevünkben nézz szemébe bátorúl.
Oly bősz legyen hangod, mint mennydörgés,
Hogy lelkét rettentse. Menj az királyhoz,
S szavad sújtson villámként, mely halált hoz!

Követ

Megyek, uram, akaratod szerint. (El)

Edward

Dobszót; indulj előre, angol erő;
S Frankhon, nemsoká szörnyü óra jő!
Angol lobogónkat be nem vonom,
Koronád míg nem övezi homlokom.

Mind el.

2. szín

A francia király palotája. Jön Lajos király[9] kísérettel, Bourbon[10], Saint-Pierre[11] és Maugiron[12] az angol követtel.

Lajos

Angol követ, örömmel hallgatjuk,
Királyodtól mily űzenetet hozsz.
Készülj fel, s légy beszédedben megfontolt.

Követ

Kegyelmes s legkeresztényibb[13] király!
Nem készületlen állok színed elé,
Hogy átadjam királyom űzenetét.
Angolhon s Frankhon törvényes királya
S Írhonnak úra[14], Negyedik Edvárd,
Kinek erős keblét felbősziték
Ismételt sérelmek, miket te, Lajos,
S a franciáid nyilvánítátok ki
A francia koronára s Guyenne,
Angoulême, Anjou s Aquitánia[15]
Hercegségekre való joga ellen,
Általam, szószólója által hirdet
Ellenséges kihívást ellened.
S most Franciaország képén tapodva
Vértes lovakkal s vitéz taplasokkal,
A harcias hadak vezéreként
Csatára hív, mikor s hol csak merészelsz,
Kivéve ha oly kárpótlást ajánlsz,
S éves hűbért jó túszokkal hozzá,
Amely lecsillapítja friss dühét.
S ez űzenetre várom az választ.

Lajos

Ellentmondást nem tűrö üzenet;
De ha felséges angol testvérem
Oly kedves szeretettel víseltetne,
Mint millyel én veszem barátságát,
E mennydörgő szók fölösek lennének.
A menny, mi gondolataink feljegyzi,
Legyen tanúja mily mély békevággyal
Egyezünk bele oly feltételekbe,
Mit diktál méltányosság Angliának.
Ha sértést szenvedett hazámban Edvárd,
Annak Lajos szerzője sose volt;
De, vétlenűl, illő kárpótlást nyújtunk.
Hiszem, hogy az felséges, jótét lelke
Nem gondolá e háborút komolyan,
Amíg azon volt hízelgő barátunk,
Most nyílt ellenségünk, burgundi Károly
S a volt alattvalónk s főhadparancsnok,
Most államunk s személyünk árulója,
Saint-Pol gróf hadra kelni nem csábíták,
Mit amint megtett, elhagyják, fejem rá.

Követ

Király uram Károllyal nem törődik,
És megveti az áruló Saint-Polt.
Erője önmagában elegendő,
Hogy mint elődi[16], meghódítsa Frankhont.

Lajos

Nem kell pusztítnia hadi erővel,
Hol béke többet ad, mint mit kivívhat.
Békét vágyunk, s megvesszük bármi áron,
Mit józan ész követelhet csak. S jobb,
Ha szövetségre Anglia velünk lép,
A régi, nyílt, erős ellenségével,
Mint gyenge, színes[17], új barátival.
Ellenség ellen biztosítjuk magunk,
De barátinkban (bár hűtlenek) bízunk.
Saint-Pierre úr s Bourbon rokon, mondjátok,
Mit gondoltok Károlyról s Saint-Polról?

Saint-Pierre

Uram, közismert, hogy burgundi Károly
Feléd gyengéd behódolást színlelt,
Míg hízelgése faltörőkosával
Behatolt felséged szeretetébe;
Mit mikor bevett s birtokba kerített,
Kihasználá királyi kíváltságát,
Lábát megvetve sok városban, várban,
Kastélyban, mely koronád tulajdona,
Hogy őket ellened fordítsa most.

Bourbon

S Frankhon főhadparancsnoka, Saint-Pol gróf,
Ezen magas tisztségben becsvágyón,
A hű alattvalók, nemes főúrak
Földjét s uradalmát bitorolja.
Kevéllyé lett határtalan kegyen;
S most megveti, hogy hűbéresed legyen.

Lajos

Ebből képzeld el az posványos ösvényt,
Mit Franciahon úra követ, követ,
S így sejtheted, milyen hő buzgalommal
Szövetkeznénk Edvárd angoljaival.
Kapsz háromszáz koronát díjadul[18],
S harminc yard[19] karmazsin bársonyt, remélve,
Hogy az uralkodódnak elmondod majd,
Egy rosszalló pillantást nem vetünk
S meggondolatlan szót nem szólunk rá;
Hanem zord háborús kihívását
Lenyeljük béke lágy olajával;
Mit, jó követ, ha képes vagy kifőzni,
Ezer korona lesz jutalmad érte.

Követ

Ha úgy tetszik legszentebb felségednek,
Hogy az sérelmeire kárpótlást küldj,
S tisztességes békefeltételeket,
Kegyes uralkodómnak indulata,
Uram, nem hajthatatlan rossz szándék,
Hanem édes, megbocsátó kegyelem.
Teljesítsd az igért ezer koronát,
S adj mellém megfelelö hírvivőt,
S vállalom, hogy békéden ügyködök.

Lajos

Egy keresztény király becsűletére,
Szerezd ki békénk, s megkapod koronánk.
S küldünk utánad egy követet majd,
Ki szándokunk s szavad megerösíti.
Maugiron; intézd, hogy kapja e követ
Meg az bársonyt s a háromszáz koronát.[20]
Ég véled, úram! Óhajunk ne feledd,
S ajánlj Edvárd királynak kedvesen.

Követ és Maugiron el.

Urak, mit véltek? Nem jobb békét kötnünk,
Mint harcolnunk Angolhon erejével?

Bourbon

De az, felség; a sok seb vérzik még,
Mit ejte Henrik[21], Talbot[22] és Bedford,
S melyeket béke kell hogy béforrasszon,
Vagy Franciaország sorvad tovább.

Saint-Pierre

S mi több, ezen belső ellenségekkel,
Mint az az áruló burgundi herceg
S főhadparancsnok, veszélyben az állam,
Ha mozgolódnak ama angolok.

Maugiron visszajön.

Lajos

Urak, vészterhes ez, s kockázattelt;
Angolhonnal minden mód béke kell.
Követ ki légyen ily jelentös ügyben?

Bourbon

Nincs jobb reá monsieur[23] Maugironnál,
Kinek esze éles, szava ékes,
Külleme bátor[24] s bátorsága kellő;
Ki egy tudós, katona s úriember;
E követségre ő tökéletes!
Maugiron, vállalod, hogy alkalmazzunk
E tárgyalásban az Edvárd királlyal?

Maugiron

Ha parancsolja legszentebb felséged,
Alázatos szolgája, Maugiron megy.

Lajos

Grand merci[25], Maugiron. De fel kell öltsd
Egy követ küllemét s hivatalát,
Hogy angol Edvárdnál, Frankhon javára,
Szeretetünk fogadd s békénk kiszerzd.

Maugiron

Külcsínét s belbecsét tudom, felség.
Kérem követkabátom, s indulok.

Lajos

Lényegretörö ember vagy. Kisérj el,
S utasitásaidat megkapod,
S egyéb, ez ügyhöz kellö ellátmányt is;
S buzgalmadért számíts a jutalomra.

Mind el.

3. szín

Saint-Quentin előtt. Jön Károly[26] és Saint-Pol[27] különböző irányokból.

Saint-Pol

Hová siet a burgund herceg így?

Károly

Inkább: hová megy a főhadparancsnok?

Saint-Pol

Ej, hát Edvárd királyhoz. Nem megjött?
Te nem szándékszol felkeresni szintúgy?

Károly

Remek! Tudom, hogy lelkedben tudod,
Hogy nem kevesebb szándokom. – Ugyan,
Tudom, hogy kívül bármit is mutatsz,
Nincs szándokodban felkeresni őt.
E színlelést hagyd, tettető testvér,
Azzal, ki oly csalárd, mint tenmagad.

Saint-Pol

Igen, de túdod, hogy leveleinkre,
S segítségünk remélve jöttekor,
Utazott Franciaországba Edvárd;
S hadával ídeért, abban bízván,
Hogy megtartjuk neki adott szavunk.
Ezért, habár szándékunkban nem áll,
De eme ügyben oly képet vágjunk,
Mint kiknek szándoka szavuk megtartni.

Károly

S a legjobb képemhez javamra vál'
A Neussnál elhuzódo ostromom.
Időm ott töltöm, hogy Edvárd reményét,
Hogy csatlakozok őhozzá, megcsaljam.

Saint-Pol

Én meg maradok Saint-Quentinben itt,
Nagy dolgokat igérve segélyére,
De nem betartva bármit is, szavamra.
(Félre) Annál is inkább, mert a célom oly,
Mely ügy fejedbe kerülhet, burgund,
Ha minden várakozásom szerint megy.
De addig, mint egy jó, ravasz gazember,
Ki átkarolja, kit karóba vágy',
A herceggel jó viszonyt ápolok,
Amíg az ügy javamra üt ki végül.
Içi, sont mes secrets, beau temps pour moi.[28]

Károly

(Félre) Içi, sont mes secrets, beau temps pour moi.
Ilyen ravasz vagy, jó főhadparancsnok?
Csak így tovább, te éles eszü férfi!
Képzelj vak, ostoba s botor hülyének,
Ki nem lát minden praktikádon át.
Ki, én? Nem, Isten látja, szimpla agyam
Sosem lesz képes oly mély elmésségre,
Mint az ravasz főhadparancsnoké!
Győzd erről meg magad, s ha alkalom jön,
Midőn a legnagyobb szükségben léssz,
S segélyem kell, akkor majd ráébredsz;
De addig az egyetlen ember te vagy,
Ki bírja szívem, mert hasznomra lesz ez.
Igy illik ily fortélyos emberekhez.
(Fenn) Nos, Neussba visszatérsz[29], főhadparancsnok,
És nem segíted angol Edvárdot?

Saint-Pol

Mi mást tennék? S te maradj Saint-Quentinben;
Hogy Edvárd gyengeségén nevessünk ketten.

Mindketten el.

4. szín

Edward király serege Saint-Quentin előtt. Jön Edward király, Howard, St. Leger és Scales, miután éppen találkoztak Károllyal.

Edward

Ne mondd nekem, burgund! Te csalsz meg engem;
S lovagként hűtlenül viselkedél.

Károly

Ezek nem felséges szók, angol Edvárd.

Edward

Aki olyat tesz, mit nem kellene,
Olyat hall tőlem, mit nem kellemes.
Megismétlem, becsaptál engemet.

Károly

Nem eljövék adott szavam szerint?

Edward

Burgundi Károly, nem! Szavad úgy szólt,
Hogy április során találkozunk;
Most augusztus van; nem Lotaringia[30],
Hanem Calais[31] vala a kijelölt hely;
S sereggel kellett volna érkezzél;
De még egy apród sincs kiséretedben,
Mint ki azt mondja, jelenléted fegyver,
S erőd kielégíti elvárásunk.
Nem végzénk semmit, s majd' eltelt a nyár,
De kétes remény tétovázásával.

Károly

Erőm Neuss városa előtt állott,
S szégyennel távozhattam volna csak,
Ha el nem érek némi jóvátételt.

Edward

Leveledben nem állt ilyen kitétel.
Miért mosolyg Scales úr?

Scales

Jelentést kaptam,
Hogy herceg úram jóvátétele,
Mit elért, puszta lóvátétel volt;
A polgárok mert elhajták erővel.[32]

Edward

Gondoltam ezt. Még mindig itt se volnál,
De lábatok jobb' szolgált karotoknál.

Károly

E rágalommal megsértesz, Scales úr.

Edward

Most hagyjuk ezt, uram, mert megmutatjuk,
Hogy az jogunk egyedül is kiszerzzük
Frankhonban, a te vagy – a mennyén kívül –
Akárki másnak az segélye nélkül.

Károly

Nem kétlem: ámde az főhadparancsnok,
Akit nem kényszeríte oly körülmény,
Mint engemet, ha úgy tetszik neki,
Helytállhatott volna mindkettőnkért.

Edward

Ne őt vádold. Városid, ahogy jöttünk,
Éppoly levelesek[33], akár övéi.
A mezőn hálnunk engedék csupán,
S pénzért is alig adtak ellátmányt.[34]
Kevés barátság ez, fényében annak,
Amit megtenni nagyságod vállalt.
De mint szándékozánk, menjünk tovább.
Saint-Quentin ez, hol az főhadparancsnok,
Azt állitod, minket fogadni kész.

Károly

Levélben ezt jelezte énfelém.

Edward

Nos, meglátjuk vendégszeretetét.

Ahogy vonulnak, Scalest és két katonát lever egy lövés a városból.[35]

Fuss, főhadtestünknek vezényelj álljt!
Itt árulást szőttek: beszélj, Scales úr;
Avagy ha életerőd nem maradt,
Hogy elmondd szíved kínját, adj jelet.
Két közkatonánk is megölték még!
Kemény fogadtatás. De nem ti vagytok,
Kit célba vett e végzös inzsellér:
Keblem volt cél, habár titeket ért:
Mely összeesküvésben, herceg, mondd,
Nem oly bűnös lelked, mint a grófé?

Károly

Vesszen lelkem, ha tudtam ily szándékról,
Edvárd király. (Félre) Pedig tudék, s sajnálom,
Hogy mindez nem különbül alakult.

Edward

Howard és Saint Leger! Mondjátok hát,

Károly eloson.[36]

Életre egyikükben sincs remény?

Howard

A két katona holt, uralkodóm,
De Scales úr egy kissé magához tért.

Edward

Vigyétek sátorunkba az testét,
S sebészink készségük vessék be mind,
Mit fel tudnak lelni, megóvni éltét,
Míg mi hadászat minden végzetével
Saint-Quentint mételyezzük. Hozd hadunk!

Howard el.

Egy lépést sem tágítunk innen addig,
Míg Saint-Polon jogos boszút nem állunk.
Oh, istenem! Tevék előbb a szépet,
Hogy íde keljünk át a tengeren,
S jöttünkkor így megcsalnak! Úgy hiszem,
Példátlan ez. De az herceg hová lett?

St. Leger

Úgy tűnik, úram, orvul ellépett,
Mint oly, ki tudja, hogy ha itt marad,
Furdalni fogja lelkiismeret.

Edward

Egy pár kétszínü képmutato, ő
S ez aljas gróf, ezért megesküszök,
Hogy háborítatlan hagyva Lajost,
Rá zúditom dühöm teljes hevét.
Elönti utcáik kiontott vérük,
S e fénylö napot elhomályosítja,
Midőn e város eltemetve fekszik
Boszú tüzének hamvai között,
Gomolygo füstje parázsló salaknak,
Minek fakó szinű kérgére vésem,
Papír helyett, e sorokat dzsidámmal:
"Eme emléket angol Edvárd hagyta
Mint álnok árulás igaz bosszúja."

Howard jön.

Howard, megtetted, mit parancsolék?

Howard

Uram, felálltak zászloaljaink,
S az összes alantas szolgálo arcán
A pusztitás szót láthatád írva,
Ahogy szomjazza harcnak kezdetét;
De mikor trombita s dob rákezdett
A háború vidám összhangzatára,
S alig lehete visszafogni őket,
Fegyverszünetnek zászlaját vonák fel,
S hárman léptek ki az kapun szerényen;
Az egyik az főhadparancsnok volt,
A kettö másik az lövész s a társa,
Akiknek tévedéseből (úgymond)
Véletlenül kisült e baklövés.

Edward

Hozzátok az főhadparancsnokot!
A másik kettöt őrizzétek jól,

Saint-Pol jön.

Mig óhajunk tudatjuk. Hogy van Scales?

Howard

Uram, sebét ellátták. S vélhető,
Azon sebészek meglátása szerint,
E sérülésbe hogy nem hal belé.

Edward

Örűlök. Ám még nem tudom, hűtlen gróf,
A megadásodat mire is véljem.
Nem ily fogadtatást igértek ám
Az Angliába írt leveleid.

Saint-Pol

Ne ítélj el, hatalmas, nagy király;
Oly ártatlan valék e támadásban,
Mint bármely angol harcos az hadadban.
Az ágyusunk tudatlansága vétkes,
Ki téged francia Lajosnak vélt,
Ki szintúgy látotávolságra jár
A várostól, s lőtt – ily szerencsétlent –,
Hogy elriassza, s nem hogy néked ártson:[37]
Mit elismerni magammal hozám,
S ez erszényben harmincezer koronát,
Mit az polgárok küldnek károdért.

Edward

Nem ádunk egy csepp angol vért sem el
Cserébe Frankhon összes aranyáért:
De mert két emberünk odaveszett,
Halálukat megváltni az kettőt,
Ki jött veled, tarack[38] szájába tömjük,
S a városodba visszalőjjük őket.[39]
Bizonyos, hogy zászlónk felismerék,
S ezen merényt szándékosan tevék;
S meggyőzni engem nem lehet másról,
Mint hogy célpontjuk az személyünk volt.
De hajlunk rá, hogy téged felmentsünk.
Ki kell katonáinkat elégítni,
S e koronákat így szét köztük osztjuk;
Utána visszatérsz, s kiküldsz nekünk
Harminc szekérnyit jó ellátmányból,
S mellé, uram, tizenkét hordo bort.
Ha az polgárok erre hajlandók,
Megadjuk az békéjüket. Másképp
Mindenkinek szabad rablást hirdetek.

Saint-Pol

Felséged nyomban választ kap, s intézem
E feltételek teljesítését.

Edward

Van egy dolog még. Azt akarom, hogy te
S a burgund herceg holnap dél előtt
Minden haderötök hozzátok el,
S miénkhez csatlakozzatok legott;
Vagy ez feltételeket visszavonjuk.

Saint-Pol

Enyém kéznél van, s írok az hercegnek,
Hogy az övé hasonlón kész legyen.

Edward

Seregünkön kapjon szabad átjárást.

Saint-Pol el.

S minden parancsnok intézkedjen most,
Hogy ellássák reggelre csapatát.
Lajossal a próbát nem odázzuk már,
Ha úgy akarja Isten is.

Trombitaszó kívül.

Mily hang ez?

St. Leger

A francia királytul egy úr jött,
Ki felségeddel áhít tárgyalást.

Edward

Egy úr! Hozzátok őt elő! Mi hír,
Isten nevére, Lajos testvérünktől?

Maugiron jön.

Maugiron

Hatalmas és mélyen tisztelt felség!
Király uram, Lajos, Frankhon királya
Üdvözli felséged hő szeretettel;
Jólétet és egészséget kiván,
S ezt mondja általam: Ki láta olyt,
Lajos hogy Angliának ártni szánt,
Akár titokban küldve pártütőt,
Hogy aláássa államod, vagy nyíltan,
Fegyverre kelve támadó szándékkal[40]?
Sőt, olyt ki halla, hogy Lajos csupán
Lealacsonyitá Edvárd nevét?
Ellenben róla mindig illőn szólt,
Nagy érdemit dicsérve az világnak,
Bölcsességben s vitézségben mit elért.
Honnan jön úgy, hogy Edvárd felbőszült,
Hogy jó barátságot zord háborúval,
Szeretetet gyűlölettel viszonz?
Nem önmagától, tudjuk azt; hanem egy
Fertős tanácsból, mely besározá
Nemes elméje tiszta érzetét.
E háborút az árto lázadó,
Saint-Pol gróf és a herceg robbanták ki,
Kik, önmagukban képtelen sikerre,
Kegyelmed az rossz eszközévé tennék;
S midőn amit tudsz, értük megtevéd,
Biztos másban nem, csak abban lehetsz,
Hogy megcsalnak s becsapnak újra csak.
De ha kegyesnek tűnne az szemedben,
Hogy ez gaz szövetségeseket elvesd,
Kik nem ily nagy királyhoz illö társak,
S Lajos királlyal szövetségre lépj,
Őt oly késznek leled majd, mint képesnek,
Szeretetből hogy szolgálatot nyújtson.
S mily hasznot hajthat ez mindkét országnak,
Kegyelmed elég bölcs, hogy elképzelje,
Faragatlan tanácsom nélkül ís.
S máris gát vethető sok ömlö vérnek,
Ha két ilyen személy találkozik,
Hogy békében kezet rázzanak ők,
S ne háborúban bárdot és dzsidát.
Helytállok érte, hogy Lajos hajol rá;
És ő személyesen, ha úgy kivánod,
Megerösíti, mert nem messze jár.

Edward

Uram, vonulj vissza, s kicsit hagyj minket,
Tanácsadóinkkal hogy értekezzünk.

Maugiron el.

Mit mondtok ez ajánlott egyezményre?

Howard

Ne szalaszd ezt el, véleményem az.

St. Leger

Frankhonban ily nagy haddal partra szállva,
Nem szégyen, ha haza harc nélkül térünk?

Howard

Hogy lenne, ha az ellenség behódol,
S nekünk hűséget önmagátul ajánl?

St. Leger

Igen, ez a kérdés: behódol-é,
S hüséget esküd-é Edvárdnak, vagy sem?

Edward

Miről beszéltek, úrak? Aláírja;
Vagy nem fogadok semmi feltételt el.

Howard

Kötelezd, hogy kegyelmednek fizessen,
Költségeidre, mert idejövél,
Aranyban hetvenötezer koronát[41],
S aztán évente ötvenezret még,
Egész éltedben, elismerve mellé,
Hogy tőled származik királyi címe;
S ajánlatát fogadd el; nem lesz helytelen.

Edward

Úgy lesz. A cikkelyeket írd te meg;[42]
S te, Saint Leger, szólítsd a hírvivőt.
Hozz egy tömör aranykupát szintén,
S magánkincstárnokunkat útasítsd,
Hogy száz angol reállal[43] töltse meg.

Maugiron jön.

Szövetségét uradnak elfogadjuk,
Nem kevesebb szeretettel, mint mit vágy';
S ha sátrink közt találkozik velünk,
Megerösíti esküvel mindkét fél,
E feltétel mellett, hogy aláír
Bizonyos, ott javasolt cikkelyeket.
S a válaszod megkaptad így. E kehely,
Fáradságod díjául, az tiéd.

Maugiron

Szolgálja Edvárdot dics és egészség!

Edward

Howard, mutass utat a franciának.
Lajos király sosem vala alapos:[44]
De most, Howard úr és Tom Saint Leger,
Vár rátok egy elvégzendő feladat;
S az: öltsetek mindketten álruhát,
S egyiktek menjen az burgund herceghez,
Másiktok az főhadparancsnokhoz;
Hol titkon tudjátok ki, ha tudjátok,
Hogy szándékoznak-é eljönni holnap,
S ez egyezményt Frankhonnal hogy' fogadják.
Hoztok valami lényegest onnét,
Ugy érzem. Vállaljátok, jó urak?

St. Leger

Örömmel. Indulok a burgundhoz.

Howard

És én meg az főhadparancsnokhoz.

Maugiron, Howard és St. Leger el.

Edward

Siessetek vissza.

[45]Egy küldönc jön.

Mi hírt hozol?

Küldönc

Lajos király, fenséges kísérettel,
Jön, hogy kegyelmeddel találkozzék.

Edward

Szivesen látjuk. Az cikkelyek nálad?

Küldönc

Igenis, úram.

Edward

Hívd kiséretünk,
Hogy is hasonlo fenséggel fogadjuk.

Küldönc el. Angol nemesek és katonák jönnek dobokkal. Körbemenetelnek a színpadon. Azután jön Lajos király és kísérete, találkozik Edward királlyal. A királyok összeölelkeznek.[46]

Lajos

Királyi testvér, elgondolnom fáj,
Magad hogy ily nagy költségekbe verted,
S ily messzire fáradtál otthontól,
Azok állhatatlan igéretére,
Kik megcsalják kegyelmed s engemet.

Edward

Joggal rónál meg, francia fivér,
Nem csak fáradság s sérelem miatt,
Hanem mértéktelen botorságért is,
Ha eme földre más ok nélkül lépnénk,
Mint Saint-Pol s az burgund bujtó szava
S a gyenge segélyüknek biztatása.
Jogunk kelt szárnyra súlyos háborút;
S habár hizelgésükre hallgatánk,
De úgy alakitánk ügyink menetét,
Miként mi magunk azt helyesnek véltük,
Anélkül hogy törött botban bíznánk.[47]

Lajos

Tudom, hogy felséged meggondoltabb;
De az találkozónk oka nem ez.
Ha az kedvedre van e békekötés,
Öleljük egymást át, testvér, ezek
S a menny mindent látó szeme előtt;
Mert esküszök, oly drága, mint az éltem,
A te boldogságod s Angolhon nékem.

Edward

Szintígy érzek Frankhon iránt s irántad.
De míelőtt megejtjük ez kötést,
Alá kell írni néhány feltételt.
Ha megvan, ollyan készen állok, mint te.

Lajos

Jó testvér, halljuk, mik lennének azok.

Edward

Herold, a cikkelyeket ismételd el.

Herold

Először: szerződésbe foglaltatik, hogy Lajos francia király, elődeinek szokása szerint[48], hűséget fogad Edvárd királynak, Anglia királyának uralkodójaként és Franciaország minden területének jogos örököseként.[49]

Bourbon

Hogyan, uralkodójaként? Az mintha
Letétetnék s fejékétől megfosztnák.
Lajos hajolna ily vazallusságra?

Edward

Bourbon! S ha nem kivánna, döntsön ő.

Lajos

Türelmes légy, testvér! Bourbon, zárd ajkad;
S ne zavarj ily nagy horderejü ügyet.
Folytasd, herold! Mi más követelés van?

Herold

Másodszor: szerződésbe foglaltatik, hogy Lajos francia király fizet Edvárd angol királynak őfelségeik megállapodásával egyidőben hetvenötezer aranykoronát Edvárd királynak azon költségeire, amelyek felmerültek Franciaország ezen részeire való érkezése óta.[50]

Bourbon

Mort Dieu![51] Nem hagy koronát, se pénzt, se posztot.

Lajos

Mondom, legyél csendben! Herold, tovább.

Herold

Harmadszor és végül: szerződésbe foglaltatik, hogy ezen azonnal fizetendő hetvenötezer aranykorona összegen túl és mellett, Lajos francia király ezentúl évente, Edvárd angol király élete során, további ötvenezer koronát fizet csalás és csel nélkül, ami átadásra őfelsége kastélyában kerül, amit köznapian a londoni Towernek neveznek.[52]

Bourbon

Sőt, kötelezd, hogy hozzon őuraságának egy pár kappant is mellé minden évben.[53]
E béke háborúnál sokkal rosszb.

Edward

Magad elszántad, francia fivér,
Hogy ez leírt, elhangzott frigy szerint tégy?

Lajos

Lépj felséges trónodra, angol testvér,
Isten dicsére, az köz jólétére
S hogy az világban ígazság tétessen,
Tudván, hogy címed egyenest ősödtől,
Aki e néven harmadik vala,
Nagy Edvárdtól[54] ered, igy én lemondok,
Kezedbe adva koronám s jogarom,
Kegyed engedelmes vazallusaként.

Edward

S én visszaádom azokat neked,
Oly hatalommal, mit bírtál előtte.
S a többi cikkely?

Lajos

Azokat, uram,
Ugyanily hathatósan teljesítem;
S eztán mindig, miként előirád,
Az éves juttatást kifízetem.

Herold

Fogadd e könyvre, Isten úgy segéljen,
Hogy az szándékod nem más, mint szavad.

Lajos

Nem színlelek, az Isten úgy segéljen.

Edward

És engem úgy segéljen, hogy szándékom
Igaz szövetséget tartni Frankhonnal.
S ezen boldog napot, királyi testvér,
Sátrunkban lakomázva háljuk el.
Angolok s franciák egyek, ahogy kell.

Mind el.

5. szín

Saint-Quentinben. Jön az egyik ajtón Károly háborogva, a katonának álcázott St. Legerrel, a másikon Saint-Pol a hasonlóan álcázott Howarddal.

Károly

Békét kötöttek, azt mondád? Igaz?

St. Leger

Biztos lehetsz, hogy így van, jó uram.

Saint-Pol

S te ezt megerösíted, úgy-e; mondd?

Howard

Igen, s bizonyossággal, jó uram.

Károly

(Félre) Most rájövék. A gaz főhadparancsnok
Lepaktált titkon Edvárddal barátin,
Hozzá s királyunkhoz hogy csatlakoz',
S kezébe kaparinta így, nem kétlem,
Oly földeket és hercegségeket,
Miket vágytam, s áthúzza számitásom.
A dögvész jöjjön ily ravasz csalásra!
Most mindöjük célpontja én leszek,
S a gaz féreg hízik romlásomon.

Saint-Pol

(Félre) Így van, mert nem lehet másként: a burgund,
Ki ez tervről tudott, hogy mentse bőrét,
Lajossal és Edvárddal összejátszott,
S megszerzé mindaz úradalmakat,
Melyeket én reméltem önmagamnak;
S kifőzték erre ez titkos békét.
S most a főhadparancsnok az céltábla,
Mire minden golyójuk irányozzák.
Pokol s hő bosszu hulljon az burgundra
E titkos, ármányos gazságaért.

Károly

(St. Legerhez) Hé, ficko! Fáradságodért fogd ezt.
Most hagyj magamra; mert feldúlt vagyok.

Saint-Pol

(Howardhoz) Barátom, menj. Ím, fáradságodért.

St. Leger

Uram, bajod elláthatom, remélem.

Howard

S főhadparancsnokomét én. Ég véled!

Howard és St. Leger el.

Károly

Főhadparancsnok, ez békéről mit vélsz?

Saint-Pol

Inkább mit gondol az burgundi herceg?

Károly

Azt gondolom, hogy az, ki kifőzé,
Nem más, mint egy képmutató gazember.

Saint-Pol

Magadat mard, kutya! Ugyan-ugyan!
Hát nem te játsztad az Johnt a királynak[55],
Magad hogy mentsd?

Károly

Igen, te jó vagy abban?
Adieu! Ütésem tán még rajtad csattan. (El)

Saint-Pol

Talán, uram: de megelőzlek tán,
S orrodnál fogva vezetlek karikán[56]. (El)

6. szín

Az angol barakk. Edward király, Lajos király, Howard, St. Leger és kíséret jön.