A fordítás alapjául szolgáló kiadás:

Jamie Kern Lima: Worhty – How to Believe You Are Enough and Transform Your Life

Hay House, Inc., Carlsbad, California, 2024

Első kiadás

Copyright © Jamie Kern Lima, 2024

Magyar kiadás © Libri Könyvkiadó, Budapest, 2025

Hungarian translation © Sóskuthy György, 2024

Minden jog fenntartva

Borítóterv © Pete Garceau

Borítókép © moonHo Joe/Getty Images

Illusztrációk © Julie Davison

A kötetben található fotókat a szerző bocsátotta rendelkezésre.

A nők azon nyolcvan százalékának, akik nem hisznek abban, hogy elég jók, a női vezetők azon hetvenöt százalékának, akik az imposztorszindrómával küzdenek, és a lányok és nők azon kilencvenegy százalékának, akik nem szeretik a testüket. A férfiak azon hetvenhárom százalékának, akik kevésnek érzik magukat, és a férfiak azon száz százalékának, akik nőktől származnak, és valószínűleg van legalább egy olyan lány vagy nő az életükben, aki fontos a számukra. Amikor azt hiszed, hogy alapvetően hibás és értéktelen vagy, az hazugság. Itt az ideje kitörölni elménkből ezt a hazugságot. Fogjunk össze, hogy minden lány, nő és ember értékesnek érezhesse magát!

TARTALOM

Megjegyzések az olvasónak

AZ UTAZÁS ITT KEZDŐDIK

ELSŐ RÉSZ: LÁSS

1. Egyetlen dolog, ami mindent megváltoztat

2. Változtass a visszautasítással kapcsolatos hozzáállásodon, és megváltozik az életed

3. Nem őrült vagy, csak az első

4. Nagyság van benned

MÁSODIK RÉSZ: TÖRÖLJ

5. Ne várj a súlyodra! A hazugság: A súlyom határozza meg az értékemet

6. A hazugság: Engem csak vidámnak láthatnak

7. A hazugság: Nem érdemlek jobbat

8. A hazugság: Semmi különlegeset nem tudok adni

9. A hazugság: Meg kell felelnem másoknak, hogy szeressenek

10. A hazugság: Ha kilógok a sorból, kidobnak

11. A hazugság: Imposztor vagyok, és önmagamban nem vagyok elég

12. A hazugság: Ha önmagam vagyok, nem fognak szeretni

13. A hazugság: A címkék állandóak

HARMADIK RÉSZ: ALAKULJ ÁT

14. A kiteljesedés titka

15. Látod önmagad?

16. Ismerd meg a miértedet, aztán szállj, csajszi, szállj!

17. Kör vagy ketrec

18. Túlértékelt és felkészületlen

19. Átalakulások

NEGYEDIK RÉSZ: TUDJ

20. A jegyed a holdra

21. Kiben is kételkedsz valójában?

22. Szólók

23. Érdemes vagy – és most kezdődik a tiszteletköröd

AZ UTAZÁS EZZEL NEM ÉR VÉGET

Vers: Nem őrült vagy, csak az első

Köszönetnyilvánítás

Bibliográfia

Megjegyzések az olvasónak

Remélem, a kötetben található történetek, tanulságok és ötletek inspirációt és eszközöket adnak ahhoz, hogy átalakítsd az életed, és kérlek, ha olvasás közben úgy érzed, ismersz valakit, akinek hasznára válhatna, oszd meg vele is ezt a könyvet. Fogjunk össze, ne engedjük, hogy akár egyetlen lány, nő vagy ember is láthatatlannak, értéktelennek vagy érdemtelennek érezze magát!

Bár a hitünk, az identitásunk és az élettapasztalataink különbözőek lehetnek, hiszem, hogy mindannyiunknak közös az életünk, mindannyian isteni kapcsolatban állunk egymással, és mindannyian érdemesek vagyunk a feltétel nélküli szeretetre. Ezt a könyvet neked írtam, mert bármennyire hasonlítunk vagy különbözünk is külsőleg, hiszem, hogy belül nagy valószínűséggel rengeteg bennünk a hasonlóság. Ha viszont együtt vágunk bele ebbe a szemléletformáló küldetésbe, fontos, hogy teljes egészében, hitelesen és szégyenkezés nélkül mutassuk meg magunkat. Én ezt fogom tenni a következő oldalakon, és remélem, te is csatlakozni fogsz hozzám.

Nem hiszem, hogy véletlenül került a kezedbe ez a könyv, s büszke vagyok rád, amiért a változás útjára léptél. És bár alig várom, hogy megtudjam, milyen hatással lesz az életedre, szeretném, ha azt is tudnád, hogy már e könyv megvásárlásával óriási változást hoztál mások életébe. A könyvből származó szerzői bevételeim száz százalékát a Feeding America segélyszervezetnek és a lányok és nők önértékelésének fejlesztését célzó programoknak ajánlom fel.

Amikor elképzelek egy olyan világot, amelyben minden lány és nő hisz a saját értékében, azt is elképzelem, micsoda óriási pozitív hatása lehet annak, ha a szeretet erejével, közösen gyógyítjuk önmagunkat, a különböző nemzedékeket és az egész emberiséget. Ha olvasás közben eszedbe jut egy vagy több személy, akinek szüksége lenne e könyv üzenetére és tanácsaira, kérlek, oszd meg velük! Légy a csapattársam, és terjesszük együtt az üzenetet, hogy minél több életbe elhozhassuk a változást! Egyedül nem tudom megcsinálni, ezért nagyon hálás vagyok a segítségedért, hogy együtt dolgozol velem ebben a nagy jelentőségű mozgalomban.

Arra is szeretnélek megkérni, hogy a könyvvel kapcsolatos legkedvesebb fotóidat, élményeidet, illetve a kedvenc részleteidet oszd meg a közösségimédia-oldalakon, és használd a #WorthyBook vagy #JamieKernLima hashtaget, hogy én is láthassam majd, és megoszthassam a saját oldalamon! Ha pedig szeretnél heti rendszerességgel ihletet és bátorítást kapni, akkor kérlek, iratkozz fel ingyenes hírlevelemre a JamieKernLima.com honlapon.

ÉRDEMES megjegyezni: Ez a könyv és a benne található gyakorlatok olvashatók egyedül, barátokkal vagy mentálhigiénés szakemberekkel közösen, vagy akár egy könyvklub keretein belül is. Létrehozhatod a saját Érdemeskörödet is: egy két vagy több emberből álló csoportot, akik könyvklubszerűen vagy egyszerű csoportként találkoznak akár személyesen, akár virtuálisan, hogy együtt ünnepeljék és támogassák az önértékelésük fejlődését. A WorthyBook.com/Resources oldalon angol nyelvű segítséget is találsz ahhoz, hogyan csatlakozhatsz egy ilyen körhöz, vagy miként hozhatod létre a sajátodat.

A WorthyBook.com/Resources és a JamieKernLima.com oldalakon, illetve ezt a QR-kódot beolvasva (vagy rákattintva) további ingyenes, angol nyelvű segédanyagokat és forrásokat is találsz, amelyek kiegészítik és még teljesebbé teszik a könyvvel szerzett élményt.

Kérlek, ne feledd: ez a könyv nem helyettesíti a terápiát, a gyógyszeres kezelést vagy a mentálhigiénés kezelést.

AZ UTAZÁS ITT KEZDŐDIK
Azzá válsz, amire érdemesnek hiszed magad

Emlékszel az első alkalomra, amikor talán még kisgyermekként egy osztályteremben ültél, és bár tudtad a választ, úgy döntöttél, mégsem emeled fel a kezed? A gyomrod összeszorult, új és ijesztő érzés volt arra gondolni, mit gondolnak majd mások, és bár fontolgattad, hogy felemeled a kezed és megpróbálod… végül úgy döntöttél, hogy nem teszed. És így, egyetlen pillanat alatt oly módon kezdtél élni, amely nincs összhangban a valódi önmagaddal.

Kételkedtél. Visszafogtad magad. Rejtőzködtél. Biztosra mentél. Azt kérdezted magadtól, nem tévedsz-e, még akkor is, amikor tudtad, hogy igazad van. Megkérdőjelezted, hogy elég okos vagy-e. Megkérdőjelezted, hogy elég jó vagy-e.

És most ugorjunk gyorsan előre a mába: még mindig olyan ember vagy, aki nem emeli fel a kezét, amikor tudja a választ? Még mindig bujkálsz? Még mindig félsz attól, hogy esetleg tévedhetsz vagy elbukhatsz? Még mindig szívesebben maradsz a bizonyosság komfortzónájában? Most már felnőtt vagy, aki tudja a választ, de belül még mindig ugyanaz a kisgyerek maradtál, aki kételkedik benne? Esetleg csendben ülsz a munkahelyi értekezleteken, vagy közben álmodozol, eljátszadozva a merész gondolattal, hogy a vad ötleted talán zseniális? Vagy egy egészségtelen barátságban vagy kapcsolatban sínylődsz, tudván, hogy többet érdemelsz, de nem hiszel benne eléggé ahhoz, hogy kiszállj? Talán főnök vagy, de nem mersz kockáztatni, mert mélyen legbelül attól félsz, nem vagy elég erős ahhoz, hogy vezető legyél? Végre elérted a nagy áttörést, a nagy előléptetést, a nagy ugrást, de úgy érzed, érdemtelenül lett tiéd a siker, ezért kicsinek mutatod magad?

Talán ki nem állhatod azt a másik anyukát a szülői munkaközösségből, mégis cserben hagyod magad, és azzal töltöd a drága szabadidődet, hogy vele lógsz? Talán halálra dolgozod magad és kiégsz, miközben titkolod, hogy amire valójában szükséged van, az a pihenés? Talán valamilyen egészségügyi problémával küzdesz, és elveszítetted a testedbe, az értékedbe és a Teremtődbe vetett hitedet? A lelked mélyén láthatatlannak érzed magad, és azt a hazugságot hajtogatod magadnak, hogy jobb így az élet? Talán egy vállalkozásban dolgozol, de tudod, valójában arra születtél, hogy vezess egyet? Talán párkapcsolatban élsz, de a társad nem ismeri el az értékeidet, te viszont félsz az egyedülléttől, ezért inkább elhalványítod a fényedet és elrejtőzöl a saját igazságod elől? Talán az állandó sürgés-forgást az egyik legfőbb erényednek tartod, de valójában csak arra használod, hogy eltompítsd az érzéseidet? Talán valaki más elképzelései szerint éled az életedet, mert az elismerést összetéveszted a szeretettel? Talán úgy döntöttél, hogy mások már megtették azt, amire képes vagy, méghozzá jobban is, mint te, ezért inkább lemondtál a hivatásodról? Vagy talán olyan sokáig mutatkoztál olyannak, amilyennek a világ látni akar, mindenki másnak megfelelve, hogy már arra sem emlékszel, ki is vagy valójában?

Az önmagunkban való kételkedés, az érdemtelenségtől való rettegés és a félelem miatt eltompítjuk lelkünk fényét, és elkezdünk biztosra menni. Visszafogjuk magunkat. Rejtőzködünk. Csak egy részét mondjuk ki az igazságunknak. Csak a felét éljük az életünknek. Csak egy részét fejezzük ki lelkünk valódi lényegének. Hiteles kapcsolat helyett a valahová tartozás érzésére vágyunk. A külvilágtól várjuk az elismertség és a fontosság érzését. Elkezdjük ugyanis azt hinni, hogy ezek a szeretethez, a valahová tartozáshoz és az érdemességhez vezető egyedüli utak.

Ha a fentiek közül bármelyik is igaz rád, ha a lelked mélyén tudod, hogy csak egy részét éled meg annak, aki vagy, de visszafogod magad, kételkedsz vagy elrejted mindazt, aki vagy, akkor valószínűleg megmagyarázhatatlan űrt érzel az életedben. Fájdalmas vágyakozást valami hiányzó dolog után. Ürességet, ami akkor keletkezik, ha mások nem ismerik a teljes, hiteles énedet, vagy akár te magad sem ismered, és ezért nem is tudod elfogadni. Örömtelenséget, hogy bármit is érsz el, az nem hozza magával a remélt beteljesülést. Azt a szűnni nem akaró érzést, hogy nem vagy elég jó. Nem érzed azt, hogy igazán élsz, de egy magadra erőltetett mosollyal leplezed ezt a világ előtt.

Rejtőzködve éled az életedet.

Oké, most talán arra gondolsz, hogy Hűha, már a könyv elején ilyen mélyre megyünk? Igen, oda megyünk, mert az időd értékes. És mert az az egyetlen csodálatos élet, ami mindannyiunknak megadatott, értékes. Nem azért vagyok itt, hogy kicsiben játsszak, főleg azért nem, mert téged is arra foglak kérni, hogy teljes mértékben légy jelen az elkövetkező oldalakon. Azzal a színtiszta szándékkal írtam ezt a könyvet, hogy szeretetem jeléül mindent átadjak neked, amit csak tudok. Mindannyian arra törekszünk, hogy előbb elhiggyük, majd valóban tudjuk is testünk minden porcikájában, hogy érdemesek vagyunk, éppen úgy, ahogy vagyunk. Ez az egyik legkritikusabb eleme azon cél elérésének, amit Oprah Winfrey igen hatásosan „önmagunk legmagasabb szintű, legigazabb változataként” ír le.

Te magad, pontosan úgy, ahogy vagy, elég jó vagy, értékes vagy, és teljes mértékben megérdemled a szeretetet és a valahová tartozást. Nem tettél és nem is tehetsz semmi olyat, ami változtatna ezen. De erről majd később, mert ha olyan vagy, mint amilyen én voltam az életem nagy részében, akkor ezt valószínűleg még nem igazán hiszed el.

Ha már Oprah-nál tartunk, és ha már a rejtőzködésről beszélünk, szeretném megosztani életem egyik legnagyszerűbb pillanatát, egy pillanatot, amely majdnem meg sem történt, és amely négyévnyi rejtőzködés után következett be, mert nem hittem, hogy valóban érdemes vagyok rá. Oprah volt az én távmentorom, akit kislányként, majd később felnőttként is minden hétköznap néztem a tévében. Egész életemben arról álmodoztam, hogy találkozni fogok vele, és a szívem mélyén tudtam, hogy egyszer, valamilyen módon ez tényleg meg fog történni.

Ha állandóan árnyékként követ az érzés, hogy talán nem vagy elég jó, akkor lehet, egy cipőben járunk.

„Ezt teljesen biztosan tudom – mondta Oprah, miközben élő adásban a kamera elé tartotta Believe IT című első könyvemet. – Nem azzá válsz, ami lenni akarsz, hanem azzá, amiben hiszel.” Minden erőmre szükség volt, hogy le ne essen az állam, össze ne pisiljem magam, és elhiggyem, ez a pillanat valóságos. Egyébként majdnem meg sem történt. Sőt, életem legjelentősebb pillanatainak jó része is csak egy hajszálon múlt, hogy megtörtént. Mert hosszú éveken át, miközben a lelkem szédítően nagy és merész álmokat álmodott, és olyan pillanatokat képzeltem el, mint a fenti Oprah-val, egy pillanatig sem gondoltam, hogy valóban megtörténhetnek. Nem hittem ugyanis, hogy megérdemlem, hogy valóra váljanak. Ami azt illeti, és talán ez számodra is ismerős lesz, az életem nagy részében úgy éreztem, nem vagyok elég jó, és mivel kételkedtem önmagamban, nem tudtam a saját utamat járni.

Nem számít, milyen élénken képzeljük magunk elé a céljainkat és az álmainkat, mondjuk, a kapcsolatainkra, a karrierünkre vagy az egészségünkre vonatkozóan, és nem számít, teszünk-e valamit a megvalósításuk érdekében – ha legbelül nem érezzük azt, hogy megérdemeljük ezeket az álmokat és célokat, és méltók vagyunk rájuk, akkor nem fogjuk elérni őket. Megrekedünk, és soha nem fogunk belevágni az álmaink beteljesítésébe, lebeszéljük magunkat róluk, túl hamar feladjuk, vagy valahogyan magunk szabotáljuk őket menet közben. Az önnön érdemességünkbe vetett bizonyos, de nem túl erős hittel talán méltónak érezhetjük magunkat egy nagy célra vagy egy álom valóra váltására, de ha sikerrel járunk, akkor is üresnek és beteljesületlennek fogjuk magunkat érezni, olyan lesz, mintha hiányozna valami. Történt már veled ilyesmi? Ha valaha érezted már úgy, hogy nem vagy elég jó, még ha tudod is, hogy ez hazugság (mert az!), és szeretnéd végleg legyőzni, akkor ez a könyv neked szól. Ha pedig állandóan árnyékként követ az érzés, hogy talán nem vagy elég jó, akkor lehet, egy cipőben járunk. Ha titokban kételkedsz önmagadban és nem érzed úgy, hogy megérdemelnéd a céljaid és az álmaid elérését, akkor ez a könyv neked szól. Hiszem, hogy életünk egyik legbátrabb és legfontosabb utazása az igazság megismerése, vagyis annak felfedezése, hogy az elegendőnél is jobbak vagyunk, valamint ennek tudatosítása és elhitetése lényünk minden egyes részével. Ha ez ismerősnek tűnik, akkor van egy könyvem a számodra, és segíthetek!

Abban a pillanatban, amikor megtanulsz bízni magadban, és elhiszed, hogy megérdemled, amire vágysz, az egész életed, a családod korábbi és jövőbeli generációinak élete, és az egész világunk mind jobbá válik.

Tudod, szerintem abban a pillanatban, amikor megtanulsz bízni magadban, és elhiszed, hogy megérdemled, amire vágysz, az egész életed, a családod korábbi és jövőbeli generációinak élete, és az egész világunk mind jobbá válik.

Csak ha elhiszed, hogy megérdemled – legyen szó egészséges kapcsolatról, feltétel nélküli szeretetről, a tested ünnepléséről, az ötleteid megosztásáról, a jelenlétedről egy adott helyen, színpadi szereplésről vagy egy csapat vezetéséről, lélekmelengető barátságokról vagy a legnagyobb reményeid és a legmerészebb álmaid megéléséről –, csak akkor kezd kibontakozni életed és sorsod legnagyszerűbb változata.

Ahogy Oprah felemelte a könyvemet, kétségbeesetten igyekeztem jelen lenni, a testemben maradni, és arra a sok ezer emberre koncentrálni, akik élőben néztek minket. Ő és én együtt tartottunk egy foglalkozást „The Life You Want” (Az élet, amelyet akarsz) címmel. Kérlek, segíts, hogy a tőlem telhető legmagasabb szinten szolgálhassak, imádkoztam újra és újra, mert az évek során megtanultam, hogy a saját gondolataimból csak akkor tudok kilépni, ha van egy önmagamnál nagyobb célom. Már az előtt is nehezen tudtam elhinni, hogy tényleg azzal a személlyel vezetek foglalkozást, akit egész életemben a mentoromnak tekintettem, hogy Oprah felemelte volna a könyvemet. Ez volt az első alkalom, hogy közösen dolgoztunk.

Amit Oprah és én tudtunk, a közönség viszont nem, az az volt, hogy közel öt évvel korábban, amikor először találkoztam vele személyesen, és nem sokkal később együtt ebédeltünk, megadta a magántelefonszámát, de én majdnem négy évig nem hívtam fel. Igen, Oprah, az ember, akivel bármit megtettem volna, hogy találkozhassak, akit kislányként több ezer délutánon át néztem, miközben egyedül ültem a nappaliban, és aki a karrierem java részében inspirált, megadta nekem a közvetlen mobilszámát, erre én majdnem négy évig nem hívtam fel! Hogy miért? Nos, sokáig azt hittem, tudom az okát.

Úgy vélem, az eltörléskultúra egyik legelterjedtebb formájáról senki sem beszél. Arról, amikor önmagunkat töröljük el, mielőtt még belevágnánk valamibe.

Ahogy teltek a hónapok, majd az évek, olyan magyarázatokkal szolgáltam magamnak, amelyek hihetőnek tűntek. Például Még nem állsz készen felhívni, vagy Valószínűleg mindenki akar tőle valamit. Legyél laza, hogy tudja, te nem ilyen vagy, vagy Még nem találtad ki, mit fogsz mondani neki. Ha meglesz, tudni fogod, és akkor eljön az ideje, hogy felhívd, vagy Ha megismer, rájön, hogy nem is vagy olyan érdekes / okos / vicces / sikeres / menő / tehetséges, amilyennek gondol. Végül egy nap rájöttem, mi az igazi ok, amiért még mindig nem hívtam fel Oprah-t, és nem voltam büszke rá. Azért nem hívtam még fel, mert mélyen legbelül nem hittem, hogy méltó vagyok rá. Nem hittem, hogy megérdemlem a barátságát.

Voltak ilyen pillanatok a te életedben is, amikor szabotáltál egy lehetőséget? Vagy bele sem kezdtél, mert úgy gondoltad, hogy nincs meg benned az, ami kell hozzá? Lehetséges, hogy ez visszatérő probléma a jelenlegi életedben. Ha igen, akkor messze nem vagy egyedül.

Úgy vélem, az eltörléskultúra egyik legelterjedtebb formájáról senki sem beszél. Arról, amikor önmagunkat töröljük el, mielőtt még belevágnánk valamibe.

Amikor rájöttem, mi volt a valódi oka annak, hogy négy éven át nem hívtam fel Oprah-t, hirtelen tudatosult bennem: az, hogy érdemtelennek éreztem magam, nem volt összhangban azzal, aki valójában vagyok, akinek teremtettek. A lelkem tudta, hogy megérdemlem, de hagytam, hogy az elmém, a meggyőződésem, hogy méltatlan vagyok rá, felülírja a lelkemben rejlő tudást. Észre sem vettem, de engedtem, hogy a gondolataim és a méltatlanság érzése szabotálják azt, amiről egész életemben álmodtam. Amikor eljutottam eddig a felismerésig, majdnem négy évvel azután, hogy megkaptam Oprah számát, úgy döntöttem, itt az ideje, hogy lehalkítsam kétkedő elmémet, tudást rejtő lelkemet pedig felhangosítsam. Itt az ideje jobban hallani azon részemet, amelyik tudja, hogy megérdemlem. (Mint ahogy te is!) És felhívtam.

Itt az ideje, hogy lehalkítsd kétkedő elmédet, tudást rejtő lelkedet pedig felhangosítsd.

Arról a hívásról később még bővebben is lesz szó, de előbb ugorjunk előre 2022 májusára, amikor élő adásban tartottam foglalkozást Oprah-val. Hónapok óta fáradhatatlanul készültem erre a lehetőségre. De ahogy az valamennyi legnagyobb pillanatunkra igaz, valójában egész életünkben ezekre készülünk, akár tudunk róla, akár nem. Mert ahogy Oprah tanítja, és ahogy én is teljes mértékben hiszem, életünk minden egyes lépése, kudarca, győzelme, balesete, traumája, fejlődése, áldása, leckéje és kegyelmi állapota értünk volt, hogy felkészítsen bennünket, és ezáltal minden jövőbeli pillanatban pontosan úgy lehessünk jelen, ahogyan arra rendeltettünk. Még a kudarcaink is szinte mindig arra az útra készítenek fel, amelyre rendeltetésünk rálépni. Ahogy elkezdődött a foglalkozás, olyan gyakorlatokon vezettem végig az Oprah Daily közönségét, amelyek segítenek fejleszteni az ellenálló képességet, elfogadni az elutasítást, abbahagyni a rejtőzködést, és magabiztosan, teljes mértékben felvállalni önmagukat. Oprah és én történeteket és tanításokat osztottunk meg. Olyan flow-állapotban voltam, hogy úgy éreztem, mintha isteni gondviselés venne körül.

Amikor aztán Oprah ismét felemelte a könyvemet, és én megpróbáltam ismét nem kiesni a székemből, mondott valamit, ami villámcsapásként hatott rám. Szavakat, amelyek szerintem tökéletesen írják le a végső utat, amelyen oly sokan járunk, még akkor is, ha még nem fedeztük fel. Szavakat, amelyek pontosan megragadják, miért írtam meg azt a könyvet, és még annál is pontosabban azt, miért írtam meg a mostanit. Szavakat, amelyekről hiszem, hogy ha elfogadjuk őket, az egész életünket megváltoztathatják. Azt mondta: „Nem azzá válsz, ami lenni akarsz. Lehet az a szíved leghőbb vágya, és dolgozhatsz rajta nagyon-nagyon-nagyon keményen. De ha nem hiszel abban, hogy megérdemled, akkor nem fog megvalósulni. Ez a varázsképlet.”

Nem a reményeid és az álmaid határozzák meg, milyen magasra tudsz majd szárnyalni, hanem az önértékelésed.

Életem során fokozatosan tanultam meg hinni, hogy megérdemlem, hullámhegyeken és hullámvölgyeken át, a felismerés nagy pillanatain és a hit felé vezető kis lépéseken keresztül. Emberi tapasztalataink szerint az érdemességünkbe vetett hit gyakran élethosszig tartó munka eredménye, és ez a munka az egyik legfontosabb, amelyre valaha is vállalkozunk. Tudod, ha nem dolgoztam volna az önértékelésem kiépítésén, akkor eddigi életem számos pillanata nem is történt volna meg. A sajtóban általában olyasmiket írnak rólam, hogy „A Denny’s pincérnője milliárddolláros üzletet épít”. Ez igaz ugyan, de az én igazi történetem egy lányról szól, aki megtanult hinni magában. Egy lányról, aki érdemtelennek érezte magát, és ez gyakran még ma is így van, de a végsőkig eltökélt, hogy megtanulja elhinni: megérdemli. Egy lányról, akit a születésekor örökbe adtak, de a fejébe vette, hogy nemcsak okkal, hanem világos céllal jött erre a világra. Egy lányról, aki a lelke mélyén tudja, hogy mindannyian úgy vagyunk jók, ahogy vagyunk, és megérdemeljük a szeretetet.

Olyan lány vagyok, aki tudja: annak, ahonnan jöttünk, nem kell meghatároznia azt, hogy hová megyünk, és a múltbeli rossz döntéseink nem jelentik azt, hogy rosszak vagyunk. Egy lány, aki tudja, hogy a címkék, amelyeket mások vagy mi magunk aggatunk magunkra, nem véglegesek, hanem eltávolíthatók. Egy lány, aki a vállalkozása építése alatt éveken át elutasítások ezreivel nézett szembe, de úgy döntött, bízik a megérzéseiben, és akkor is folytatja. Egy lány, aki valahogy tudta, hogy egy nap találkozni fog Oprah-val, és amikor végül sikerült, megtanulta, hogy az ember azzá válik, amiben hisz. Egy lány, akinek meg kellett tanulnia: megérdemli, hogy ott legyen, ahol van, vállalkozást indítson, vezérigazgatónak nevezzék ki, ne várjon a súlyára, szeresse magát, és szeressék. Egy olyan lány vagyok, aki tudja, hogy nem a múltbeli hibáink vagyunk, hanem a jelenlegi és a jövőbeli szándékaink.

Van valami, amit biztosan tudok: Ha nem hisszük, hogy megérdemeljük, hogy belevágjunk egy vállalkozásba, szeretetteljes, elkötelezett kapcsolatban éljünk, vagy egészséges, erőt adó barátságaink legyenek… Ha nem hisszük, hogy megérdemeljük, hogy helyet foglaljunk az asztalnál, könyvet írjunk, induljunk a választáson… Ha nem hisszük, hogy megérdemeljük a pihenést, a lelkünk ápolását, azt, hogy a testünket pontosan olyannak szeressük, amilyen, és hogy kevesebbet tegyünk és többet legyünk… Ha nem hisszük, hogy megérdemeljük, hogy a közösségi médiában önmagunk legyünk, csapatot vezessünk, szakítsunk a generációs mintával, vagy megosszuk a történetünket másokkal… Ha nem hisszük, hogy megérdemeljük, mert túl sok hibát követtünk el, túl sokszor buktunk el, vagy mert hittünk valakinek, aki azt mondta, nem vagyunk rá méltók… Ha nem hisszük el, hogy megérdemeljük mindazt, amit akarunk és ami jár nekünk, akkor soha nem is fogjuk megkapni.

Az életben nem a reményeid és az álmaid határozzák meg, milyen magasra tudsz majd szárnyalni, hanem az önértékelésed. Nem oda emelkedsz fel, amiről azt hiszed, hogy lehetséges, hanem oda zuhansz vissza, amiről elhiszed, hogy azt érdemled.

Nem oda emelkedsz fel, amiről azt hiszed, hogy lehetséges, hanem oda zuhansz vissza, amiről elhiszed, hogy azt érdemled.

A céljaid és a munkahelyi ambícióid közül nem azt éred el, amire a képzettséged és a képességeid alkalmassá tesznek, hanem azon a szinten fogsz megállni, amiről azt gondolod, hogy azt érdemled, és amelyen tudatosan vagy tudattalanul meghatároztad a saját belső identitásodat. A romantikus kapcsolataidban a bensőségesség, a sebezhetőség és a szeretet csak olyan szintű és mélységű lehet, amilyen szintű és mélységű az önmagad iránti szereteted és sebezhetőséged. Ugyanez a helyzet a barátságaiddal is. Életed ezen kapcsolataiban az, hogy milyen mértékű fájdalmat vagy kész elviselni egy másik személytől akár bántó szavak, akár tettek formájában, gyakran pontosan megegyezik azzal, milyen mértékben és gyakorisággal bántod önmagadat akár szavakkal, akár tettekkel. És ugyanez a helyzet a testeddel is. A testedet érezheted szégyenforrásnak vagy két lábon járó csodának is, attól függően, hogyan viszonyulsz a saját értékedhez.

Ha vállalkozó vagy, főnök, vagy egy csapat vezetője, az erős önértékelés kialakítása az egyik legjobb üzleti lépés, amit csak tehetsz. Mindannyian az identitásunknak megfelelően cselekszünk, így ha te vagy a főnök, akkor hiába tiéd a pozíció, hiába büszkélkedhetsz káprázatos üzleti eredményekkel, ha mélyen legbelül még mindig önértékelési zavarral és imposztorszindrómával küzdesz, és nem hiszed el, hogy elég jó vagy, az végül a vezetői teljesítményeden és az üzleti döntéseiden is meg fog látszani. Kételkedni fogsz a döntéseidben, visszafogod magad, és magadat vagy a cégedet szabotálod a döntéseiddel. Az önértékelésed erősítése a céged, a csapatod és a vezetői karriered szempontjából is a legjobb üzleti döntés, amit csak meghozhatsz. Ha meg akarod duplázni az üzleted sikereit, duplázd meg az önértékelésedet, és figyeld, mi történik.

Ha megváltozik az elképzelésed arról, mi az, amit megérdemelsz, akkor az egész életed megváltozik.

Tudod, hiába vannak nagy céljaink és álmaink, hiába tanulunk, szerzünk tudást és menő diplomákat a falra, hiába vagyunk aktivisták, használjuk a hangunkat, tudjuk világosan, mi az, amiben teljes szívünkből hiszünk, és azt is, miért hiszünk benne, készítünk terveket, és válunk azon kevesek egyikévé, akik valóban tesznek azért, hogy elérjék, amit az életben el akarnak érni, ha mélyen legbelül nem hisszük, hogy érdemesek vagyunk rá, akkor nem fogjuk megkapni azt, amire vágyunk, vagy ha meg is kapjuk, nem leszünk képesek megtartani. Mert az életben nem azt kapod meg, amit akarsz, hanem csak azt kapod meg és tudod megtartani, amire érdemesnek hiszed magad.

Az életben nem azt kapod meg, amit akarsz, hanem azt, amire érdemesnek hiszed magad.

Ha mélyen legbelül nem hisszük, hogy méltók vagyunk arra, amit akarunk, amit remélünk és amiről álmodunk, akkor megtaláljuk a módját, hogy elveszítsük, vagy hogy elérjük, hogy ne legyen a mienk. Szabotálni fogjuk a lehetőséget. Azt mondjuk a rendes srácnak, hogy nem vágyunk többre barátságnál. Nem válaszolunk az új barátnőnk üzeneteire, pedig tiszták a szándékai. Millió kifogást találunk ki, hogy miért nem állunk még készen továbblépni a karrierünkben, miért nincs hozzá elegendő erőforrásunk, időnk vagy tehetségünk. A bennünk rejlő lehetőségek helyett a problémáinkra összpontosítunk, mert azokkal könnyen igazolhatjuk, miért mutatjuk olyan kicsinek magunkat. Azt hihetjük, hogy a tényleges értékünkkel van gond, holott valójában önértékelési problémánk van, hiszen ha mélyen legbelül nem hisszük, hogy megérdemeljük azt a sok jót, akkor szabotáljuk magunkat, hogy biztosan ne is kapjuk meg. Eltompítjuk a fényünket, hogy ne zavarjon másokat, és hogy beilleszkedjünk. Olyasmikkel hitegetjük magunkat, mint például: Ha majd elérem a célsúlyomat, akkor elég jó leszek; Ha majd több lesz a tapasztalatom, akkor megpályázom az előléptetést; Ha majd befejezik a gyerekek az iskolát, akkor már összpontosíthatok egy egészséges kapcsolat kialakítására. Ülünk a nézőtéren és nézünk, miközben tudjuk, hogy a színpadra születtünk. Besétálunk valahová, de gondosan leplezzük a valós énünket. És elkezdjük így élni az életünket. Lebeszéljük magunkat a lehetőségeinkről, a tehetségünkről, a tudásunkról, az önmagunkba vetett bizalomról, a méltó kapcsolatokról, a megrekedt helyzetből való továbblépésről, az egészségünk prioritássá tételéről, a fizetésemelésről, az ötletünk megvalósításáról, egy mentor ajánlatának az elfogadásáról, és ha nem vigyázunk, arról is, hogy azzá váljunk, akinek születtünk. Mindezt azért, mert igazából nem hisszük el, hogy elég jók vagyunk hozzá, vagy érdemesek vagyunk rá pontosan úgy, ahogy vagyunk.

Ha a felsoroltak bármelyike ismerősnek tűnik, vagy úgy érzed, hogy illik az éned egy múltbeli vagy jelenlegi változatára, akkor ez a könyv neked szól. Ha azzal küzdesz, hogy nem hiszed magad elég jónak, vagy nem hiszed, hogy megérdemled, hogy besétálhass a nagytárgyalóba, hogy jó szülőnek nevezzenek, hogy felvedd azt a fürdőruhát, hogy feltétel nélkül szeressenek, hogy a tükörbe nézve meglásd mindazt, ami szép, hogy kiállj magadért, hogy megoszd a történetedet, hogy segítséget kérj, hogy pihenj, hogy határokat húzz, hogy olyannak mutatkozz a világban, amilyen valóban vagy, és amilyen teljes egészedben vagy, akkor ez a könyv neked szól.

Szeretnéd eloszlatni az önmagaddal kapcsolatos kételyeidet, és beteljesíteni a sorsodat?

Neked írtam ezt a könyvet, ha szeretnéd eloszlatni az önmagaddal kapcsolatos kételyeidet, és beteljesíteni a sorsodat.

Végtelenül megtisztelő a számomra, hogy meghívhatlak erre a közös utazásra. És szeretném azzal kezdeni, hogy képzeld el velem…

Tudod, néha akaratlanul is elgondolkozom, hogyan festene a világ, ha több olyan nő lenne, aki úgy döntött, hisz abban, hogy megérdemli. Úgy sejtem, egy ilyen világban a föld megremegne a temérdek lehetőségtől, amikor reggelente felébredünk. Képzeld el velem, milyen érzés lenne egy olyan világban élni, amelyben számtalan nő döntött úgy, elhiszi, hogy megérdemli. Képzeld el a felszabaduló potenciál, a végtelen távlatok erejét. Képzeld el a nemzedékeken át öröklődő minták eltörlését, képzeld el az egészségtelen kapcsolatok megszakítását, képzeld el a vállalkozásokat, amelyek beindulnának, a testformákat és -méreteket, amelyeket ünnepelnénk, képzeld el a pihenést, amelyre bűntudat nélkül lennénk képesek. Képzeld el a narancsbőrt, amely magabiztosan, örömmel rezegne. Képzeld el az igazgatósági szobákban elfoglalt helyeket, képzeld el, hogy nézne ki a legbefolyásosabb vezérigazgatók listája, képzeld el, milyen lenne, ha testünk és lelkünk egészsége lenne a legfőbb prioritás, képzeld el, hogyan kormányoznának az ország vezetői, képzeld el, milyen lenne, ha eltűnne az igazságtalanság, képzeld el, hogyan szólnának a gyermekeknek írt mesekönyvek, képzeld el, mi mindenről álmodnának a kislányok, képzeld el, mennyi idő és kapacitás szabadulna fel, ha elhallgattatnánk az önmagunkkal kapcsolatos kételyeinket, képzeld el…

Azért írtam ezt a könyvet, hogy elképzeljük mindezt. De a szándékom az volt, hogy ne csak elképzeld, milyen lenne az életed, ha valóban érdemesnek éreznéd magad, hanem hogy meg is tanuld, hogyan hihetsz abban, hogy az vagy. Mert az vagy. És a lelked mélyén tudod is, hogy az vagy. A legtöbben azonban olyan világba születünk – és ez még a szerető, jó szándékú családokban is így van –, amely tudatosan vagy tudattalanul azt a hitet neveli belénk, hogy nem vagyunk azok. Hiszem, hogy ha úgy döntünk, akkor lehetséges kitörölni az elménkből azt, amit belénk neveltek, és ami a lelkünk mélyén nem tűnik helyesnek, visszavehetjük a hatalmunkat, és dönthetünk úgy, hogy eljött az idő új utat kijelölni magunknak. Ha egyetértesz velem, mondd ki hangosan, bárhol is vagy: „Készen állok!”

Ne hidd, hogy nem láttam, hogy nem mondtad ki. Figyelj, ha nem leszel bátor itt, kettesben velem, akkor hogyan leszel bátor odakint, amikor a dolgok nehézre fordulnak? Veled együtt mondom ki. Mondjuk ki együtt, hangosan. Kit érdekel, mit gondol bárki is körülötted? Szóval mehet? Hirdessük fennhangon: „Készen állok!”

Nem azzá válsz, ami lenni akarsz, hanem azzá, amire érdemesnek hiszed magad: az életben, a barátságokban, a karrieredben, a reményeidben és az álmaidban.

a saját érdemességedbe vetett hithez vezető út egyik legfontosabb része, hogy megtanuld abbahagyni a rejtőzködést. Hogy megtanuld először, vagy hosszú idő után először, hogyan szedd össze a bátorságot a kezed felemeléséhez. Vagy ahhoz, hogy azzá a személlyé válj, aki másokat vezet és bátorít a kezük felemelésére. Hogy felfedezd lelked valódi lényegét, az igazi énedet, és elkezdj az igazi énednek megfelelően élni. Nem az eredményeiddel, hanem a veled született lényeddel összhangban, amely teljes, egész és elég jó. És nyiss egy új szabadság és beteljesülés felé, amely akkor szökken szárba, ha szinkronban élsz azon személy valódi természetével, akinek születtél. És lényed minden porcikájával tudd, hogy az a személy, aki valójában vagy, úgy jó, ahogy van. És méltó a szeretetre.

Amikor megkockáztatod, hogy abbahagyod a rejtőzködést, megbízol a belső tudásodban, a lelkedhez illően élsz, teszel a célod eléréséért és mersz egészen önmagad lenni, akkor fogod igazán teljesnek és elevennek érezni magad. Akkor élsz összhangban a feladatoddal. Akkor válsz azzá, akinek születtél. Akkor vagy képes teljes mértékben megélni és kifejezni a lelked örömét, szépségét, tehetségét, ötleteit és lehetőségeit. Akkor teheted fel magadnak minden reggel az élet egyik legmeghatározóbb kérdését: Mihez kezdek azzal az erővel, ami ÉN vagyok? És ekkor, mivel már nem rejtegeted és nem is rejtőzködsz előle, ezzel a teljesen kiaknázott erővel bátran és merészen éled meg a választ.

Azt remélem, hogy ezeket az oldalakat olvasva részed lesz nevetésben, kapcsolódásban, felnyílik a szemed, és pontosan ÖNMAGAD leszel minden egyes lépésnél. Ahogy jó barátom, Sarah Jakes Roberts mondja, nem azért jöttünk erre a világra, hogy bájologjunk. Mélyre fogunk merülni. Amilyen mélyre csak készen állsz merülni. Ez a könyv időnként túl soknak tűnhet, de az is lehet, hogy úgy fogod érezni, túl gyorsan érsz a végére. Megvizsgáljuk a saját önértékelésünket, belevetjük magunkat a hazugságokba, amelyek miatt kételkedünk önmagunkban, kitöröljük őket az elménkből, és elfogadjuk azokat az igazságokat, amelyek segítenek felismerni, hogy érdemesek vagyunk. Megkezdjük az átalakulásunkat, hogy önazonosan éljünk és beteljesítsük a sorsunkat. Némelyik fejezetben módszereket találsz, amelyeket már most is alkalmazhatsz, és amelyek nálam áttöréshez vezettek, például megtudhatod, hogyan definiáld újra az elutasítást, hogyan gondold újra a magadra aggatott címkéket, és hogyan vállalj kockázatot, amikor millió okod van félni tőle. Vannak fejezetek, amelyeket mélyen személyesnek találhatsz, és sok gondolatot, érzelmet váltanak ki belőled. Egyes fejezetek talán elmélkedésre késztetnek, míg mások önfeledt, lélekmelengető örömöt váltanak ki. Tudom, milyen értékes ajándék az időd, és ígérem, hogy egyetlen másodpercét sem veszem magától értetődőnek. Ebben a könyvben teljes mértékben veled vagyok, közvetlenül melletted, és tényleg együtt fogunk eljutni a célig, rendben? Lélek a lélekhez. Fény a fényhez. Szeretet a szeretethez.

Mihez kezdesz azzal az erővel, ami TE vagy?

Ebben a könyvben arra kérlek, hogy tégy expedíciót önmagad legmélyére. Ezt néha bátor átkelésnek érezheted, máskor alattomos túrának, kacagással teli, vidám repülésnek vagy akár lélekemelő szafarinak. Az egyes fejezetek olyan úti célok, ahová ellátogathatsz egy-egy napra, vagy ahol elüldögélhetsz egy ideig. Egy dolgot kérek tőled: minden egyes történetnél, minden egyes leckénél, minden buta, kínos, túlzó megnyilvánulásnál, minden sebezhetőségről árulkodó, felkavaró felfedezésnél és minden óriási kihívást jelentő kérdésnél bízz abban, hogy tudni fogod, neked szól-e. És ha nem neked szól, vagy nem állsz készen arra, hogy foglalkozz vele, akkor hagyd ki azt a részt. Tudni fogod, a lelked e könyv minden egyes fordulójánál tudni fogja, mely részek szólnak neked utazásod azon pillanatában. Tudni fogod, ha nem megfelelő az időzítés, mert olyan módon kellene megnyílnod önmagad előtt, amelyet talán túl soknak érzel. És azt is tudni fogod, ha az időzítés éppen megfelelő, és olyan, mintha a szavak pontosan neked íródtak volna! Olvasás közben érdemes lehet kéznél tartani egy naplót vagy tollat és papírt. Mielőtt nekivágnánk az útnak, csak annyit kérek, hogy bízz magadban. Vidd magaddal azokat a dolgokat, amelyeket helyesnek érzel, a többit pedig hagyd ott. Talán egy másik napon, vagy egy másik személy számára, akivel megosztod ezt a könyvet, hasznos lesz.

Hiszek az isteni időzítésben, illetve abban, hogy az életben tett lépéseinket isteni elrendelés szerint tesszük, és nem hiszem, hogy pusztán a véletlen folytán olvasod éppen most ezeket a sorokat. Ebben a könyvben egy világos cél felé vezető úton vezetlek, amely lépésről lépésre alakít át. Minden fejezet lerak valami kulcsfontosságút az alapokból, amelyre aztán a következő fejezet épül. Mindebből egy mélyen személyes utazás áll össze, amelynek célja, hogy még tisztábban lásd és még inkább szeresd magad. Ez az utazás az önbizalom és az önértékelés fontosságának és kritikus különbségének meglátásától az önmagaddal kapcsolatos hazugságok kitörlésén és az önértékelést felébresztő igazságok elfogadásán át egészen az önmagaddal való kapcsolatod átalakításáig, a feltétel nélküli önszereteted megsokszorozásáig és a veled született értéked tudásáig, valamint az ezekbe vetett őszinte hitig tart.

Mielőtt nekivágunk az útnak, azt szeretném kérni, hogy úgy tarts velem ezeken az oldalakon, amilyen valójában vagy. Nem az otthon vagy a munkahelyeden játszott szerepedben, nem úgy, amilyennek akkor kell lenned, ha vezetőként vagy jelen, nem úgy, amilyennek mások szerint lenned kellene, nem önmagad azon változataként, amelyet a világ jutalmaz, és nem is a magadban felépített, társadalom sugallta hitrendszereknek megfelelően. Olyan személyként gyere velem, aki mindezt leveti, és hajlandó lecsupaszítani a lelkét. Itt biztonságos lecsupaszított lélekkel megjelenni, mert tudod az igazságot: Nem tehetsz és nem mondhatsz olyat, és nem is lehetsz semmi olyan, ami valaha is érdemtelenné tenne a szeretetre. Hiszem, hogy mindannyian szeretni vagyunk itt. Elfogadni, adni és megélni a szeretetet, és szeretetté lenni. A legfőbb küldetésünk ezen a földön pedig megtanulni, hogyan tegyünk így, és valóban elhinni, hogy megérdemeljük.

Az a szándékom, hogy e könyv lapjain megtapasztald a valódi, egész lelket betöltő otthonosság érzését. És semmi sem otthonosabb, mint a lelkeddel összhangban és harmóniában élni. A valódi természeteddel, aki vagy, és akinek születtél. Aki tökéletesen megérdemli mindazt, amiről álmodik. Azonban amikor nem a lelkünk legigazibb változatának megfelelően élünk, úgy érezhetjük, idegenek vagyunk a saját életünkben, mintha az igazi otthonunktól távol kellene élnünk.

A lelkünk az igazi otthonunk. E könyv egy szerelmes vers, amely a lelkemből szól a lelkedhez. Az úton közösen haladva éljünk a lelkünkben. Itt, az elején elmondom: szeretném, ha úgy éreznéd, szívesen fogadlak az otthonomban. Amikor elképzelem, hogy kinyitom a bejárati ajtót és meglátlak, akkor tényleg látni foglak. És te is tényleg láthatsz engem. Amikor pedig belépsz, a kedvenc, kényelmes melegítőmben foglak várni, smink nélkül, zilált kontyba fogott, kissé zsíros hajjal (de azért használtam egy kevés száraz sampont, mert tudtam, hogy jössz!), és kapsz egy hatalmas ölelést, miközben a kutyáim úgy ugrálnak rád és nyalogatnak, mintha sosem jártak volna kutyaiskolába. Készítettem egy bögrével a kedvenc meleg italodból a fogadásodra. A bögrére az van írva, hogy MEGÉRDEMLED. Mert így van. Miután átadom neked, képzeld el, hogy egy feliratot pillantasz meg a falon, rögtön ahogy belépsz. Azt akarom, hogy így érezd magad, amikor az otthonomba fogadlak, vagy átölellek.

A felirat így szól:

Jöjj, ahogy vagy

Gyógyulj, ahol kell

Virulj ki, amiben akarsz

Haladj a küldetésed felé

Maradj, ameddig csak szeretnél

Ide tartozol

Érdemes vagy

Szeretnek

Szeretet vagy

Szeretlek.

Jamie

Készen állsz az indulásra? Ha igen, én készen állok! Ahogy lapozni készülsz, elképzelem, ahogy a kezemet ebben a pillanatban a tiéd után nyújtom… így ni…

Újdonságaink, eseményeink, valamint kedvezményes ajánlataink megtalálhatók megújult webáruházunkban, a booklove.hu-n!

Felelős kiadó Gyuricza Eszter

Felelős szerkesztő Ferenczy Zsófia

A szöveget gondozta Kalocsai Judit

Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

A borítót az eredeti felhasználásával készítette Váraljai Viktória

Tördelte Kaposvári Franciska

ISBN 978 963 604 466 4

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Bodoni Moda SC – SIL Open Font License

Gantari – SIL Open Font License

Libre Bodoni – SIL Open Font License

Noto Emoji – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Source Serif 4 – SIL Open Font License