BALÁZS BÉLA

TÖRTÉNET A LÓGODY-UTCÁRÓL, A TAVASZRÓL, A HALÁLRÓL ÉS A MESSZESÉGRŐL

Olcsó eKönyvtár

Klasszikusok ekönyvben a legjobb áron

olcsoekonyvtar.hu

Költeni annyi, mint ítélőszéket
tartani önmagunk fölött.

(IBSEN)

Volt Budán a vár oldalában egy meredek, nagy rendetlen telek. A Lógody-utcától fel a Lovas-utig. Az idősebb Novoszád Ferenc birtoka volt. Hanem ő már csak a fent levő kis korcsmát tartotta meg a hozzávaló kétszobás lakással. Ott mérte az uj móri bort három asztal vendégének. (Inkább csak a szomszédság járt oda). Lent is volt két kis ház, a Lógody-utcai kaputól jobbra meg balra, melyek szük és különös formáju sikátort alkottak az alsó udvarban. Két-két szoba konyha mindegyikben. Azokat a gyermekeinek adta jussba már régen. Az egyikben a lánya lakott férjével és két gyermekével. (A férje, Jung János, irnok volt fent a várban.) A másik házban ifjabb Novoszád Ferenc lakott. Ő foltozó varga volt. Kissé félkegyelmü lévén ezt a mesterséget is alig tudta megtanulni. Hanem a felesége mosni és takaritani járt és igy - gyerek nélkül - csak meg tudtak élni. Az egyik szobát kiadták tizennyolc forintért. Egy fiatalember lakott benne. Valami festő féle.

Igy hát csendesen éltek és nem is volt más zavar, minthogy a szobaurhoz néha mindenféle furcsa fiatalemberek és lányok jöttek. Az alagut felől jöttek Pestről késő vacsora után nagy lármával, és hajnalig is fent voltak és zongoráztak. Aztán az, hogy a Jungék fia egy félév óta feküdt már száraz betegségben és Rosenzweig orvos azt mondta, hogy nem is fog többet felkelni. És még bajt okozott a tavaszi viz, mert kimosta a felső lépcsőt a kőboltiv alatt. (Az öreg Novoszád azt mondta, hogy száz év előtt ott pince volt, mely a régi várhoz tartozott és hogy ott egy alagutnak kell lenni.)

Egyszer vasárnap vacsora után kint ültek az udvarban. A szomszédból is átjött a fiatal házaspár. Egy sváb napszámos a feleségével. Egyforma keményitett kék kötőkben álltak vállal összetámaszkodva.

Egyszer azt mondta ifjabb Novoszádné:

- Hát már május hónap van.

- Miért gondolja Zelma néni? - kérdezte a szobaur, aki a maga ajtaja küszöbén ült törökösen.

- Mert a hold alatt olyan szép világoskék bárányfelhők vannak. Tessék nézni. Ha a hold alatt ilyen szép bárányfelhők vannak, akkor május hónap van.

- Akkor van május, mikor a kalendárium irja. - Szólt bele Jungné. - Hamarabb kiolvashatja onnan, aki tud.

Zelma néni nem tudott olvasni. De Jungné a sok nyomoruság miatt volt olyan és ezért nem vette zokon senki. Ő most is csak az ajtóig jött ki, mert odabent a férje is betegen feküdt.

- Semmi az, amit a kalendárium ir - mondta a szobaur. Felállt és tiz ujjával fésülte hosszu, borzas haját és nézte a holdat. - Semmi az, amit a kalendárium ir. Mikor áprilist irt, olyan köd és hideg volt, hogy az október sem mindig olyan. Tizenkét táncos az, aki nem megy mindig rendesen egysorban. Január van mondják, az emberek: szánkáznak és korcsolyáznak. De egyszerre csak egy fényt tükröz egy ablak. Mi volt az? Egy juliusi alkony szaladt keresztül. És többen is vannak, mint tizenketten. Csak a többinek nincs neve. Például mi az, mikor hóolvadáskor olyan bágyadt, puha az erdő, mint nagy nyárban és még fénye sincs? A többi névtelen. De ma este május van.

Jungné vállat vont és hirtelen fordulással bement a lakásba.

- Hát persze - mondta Zelma néni szégyenkező hangon, mert ő sem értette ezt a beszédet. - Hát persze. Van mindenféle.

Akkor fönt a bosnyák kaszárnyában megszólalt a takarodó. Csendesen hallgatták.

- Jól fujja - mondta ifjabb Novoszád Ferenc és nevetett utána. Mindig nevetett utána, ha valamit mondott.

- Most már meleg van - szólt vissza a felesége - holnaptól kezdve idekint is dolgozhatsz az udvaron. Legalább ki lehet takaritani már a szobát.

- Igazán - kiáltott fel a szobaur - az enyimet is, Zelma néni. Én is idekint fogok dolgozni.

- Ki lehet hozni a Kálmán ágyát is, - folytatta Novoszádné. - Mért ne legyen szegény még egy kicsit jó levegőn. Hát nem igaz?

Igy beszéltek. Aztán a szép fiatal házaspár elköszönt. Eddig is csak ugy szótlanul álltak, vállal összetámaszkodva. Zelma néni is fölállt a sámliról.

- No Franci - mondta - menj fel az öreghez. Kapsz egy kis bort. Vigyázz majd a lépcsőn, ha lejössz.