Herczeg Ferenc

A FEKETE LOVAS

SZÍNMŰ HÁROM FELVONÁSBAN

Olcsó eKönyvtár

Klasszikusok ekönyvben a legjobb áron

olcsoekonyvtar.hu

SZEREPLŐK:

Öreg Hoffer Bálint

Ifjú Hoffer Bálint

Anna, felesége

Helén, gyermeke

Bábi, gyermeke

Gyuri, gyermeke

Báró Lansky ezredes, osztrák tiszt

Gróf Borotin ezredes, osztrák tiszt

Báró Leitmeritz főhadnagy, osztrák tiszt

Lutz főhadnagy, osztrák tiszt

Gáy András, honvédszázados

Reif Jani

A szalvátor-patikus

Radler, borbély

Günther, kovács

Thor, sváb parasztgazda

Brander, sváb parasztgazda

Weiterschan, sváb parasztgazda

Vignol, sváb parasztgazda

Mita

Rózsa

Holló

Povolni, őrmester

Szúzi

Egy honvédaltiszt

Egy osztrák altiszt

Egy honvédtüzér

I. martalóc

II. martalóc

III. martalóc

Néma szereplők: Vencel tisztiszolga, IV. martalóc, osztrák katonák, honvédek, kaszás parasztok, nép.

Történik 1848- és 49-ben egy bánáti sváb városban.

ELSŐ FELVONÁS.

Irodahelyiség Hofferéknél. Hátul üvegfal, üvegajtóval (az ajtó a fal közepétől jobbra esik); az üvegen virágos mintájú függönyök. Az üvegfal mögött folyosó, amely két ablakon át kapja a világítást. A folyosón jobb kéz felől van a főbejárat, bal felől Lansky ezredes lakása. Az üvegfalon innen, tehát a tulajdonképpeni irodában: jobbról két ablak, az ablakok alatt – a falhoz állítva – igen hosszú asztal, az asztal előtt 2-3 faszék. Aki a széken ül, szemben van az ablakkal. Minden szék előtt az asztalon írószerek és gyertyák sárgaréztartóban. Azonkívül az asztalon: vizeskorsó poharakkal, üzleti könyvek, irományok. Az iroda bal oldalán: az üvegfal mellett ruhafogas, Hoffer kimenő-kabátjával, kalapjával és botjával és Nagyapa házikabátjával és hímzett házisapkájával; a fogas mellett ajtó, amely a lakásba vezet; az ajtó előtt kanapé és bőrbútorok az asztal körül, az asztalon két ezüst gyertyatartó közt V. Ferdinánd király gipsz-szobra. A kanapé fölött a falon sok egyforma kis kép, pedáns geometriai ábrába rendezve. Egészen elöl a falon puska és puskaportartó.

Reggel van, a nap besüt az ablakon.

Midőn a függöny fölmegy, Hofferné az asztal mellett ül, előtte egy pléhtálcán papírral bekötött köcsögök és egy csészében ragasztópép. Hofferné felírásos, kerek papírcédulákat ragaszt a köcsögökre, Heli a karosszékben ül, kezében gitár, előtte kottatartó.

Gyuri a padlón ül, előtte fekete-sárgára festett katona-dob, amelyet néha megszólaltat. Nagy vajas kenyeret eszik.

ELSŐ JELENET.

Hofferné, Heli, Gyuri.

Heli énekel.       Leise flehen meine Lieder

Durch die Nacht zu dir…

Hofferné erélyesen. Durch die Nacht zu dir! Szól. Ne olyan nyálkásan!

Gyuri. Az éjjel úgy vonyított a Filax-kutya. Az öreg Józef azt mondja, a fekete lovas ment végig a városon .. .

Hofferné. Az öreg Józef tartsa rendben a pincéjét, és ne beszéljen szamárságokat… Helihez. Ez szilvalekvár?

Heli a gitárt hangolva. Dehogy, mami – barack!

Hofferné. Biztos?

Heli. Ha mondom, mami! A barackot piros fonállal kötöttem.

Hofferné ráragasztja a cédulát. Előbb kellett volna felírást ragasztani, csak azután bekötni. Nehogy úgy járjunk, mint Istenben boldogult édesanyám. Málnalekvárt küldött egyszer a prépost úrnak, és mikor kibontották, hát kisült, hogy szilva volt. Szegény anyám holtáig szégyellte magát, hogy az ő házában ilyen megeshetett.

Heli énekel. Leise flehen stb.

Gyuri teli szájjal. Olyan éhes vagyok!

Heli. No nézd, hiszen most is eszel!

Gyuri. Almára vagyok éhes. Erélyesen. Kérek almát!

Hofferné szigorúan. Majd délután négy órára kapsz. Reggel nem lehet almát enni, az nem egészséges.

Gyuri. Semmi sem egészséges, ami jó.

MÁSODIK JELENET.

Előbbiek, Bábi.

Bábi balról jön, szalaggal átkötött, frissen mosott bútorvédőket hoz. Csak a spenót és a sárgarépa egészséges. Hová tegyem ezt?

Hofferné. A székre.

Bábi a csomagot a székre teszi. Filax úgy üvöltött az éjszaka –! Szúzi azt mondja, megszimatolta a fekete lovast.

Hofferné enyhén. Fogd be a szádat, Bábika!

Gyuri. A fekete lovasról nem szabad beszélni, mert szamárság.

Bábi. Mikor jön a gyorskocsi?

Senki sem felel.

Gyuri dühösen dobol.

Heli egy köcsögöt ad anyjának. Málna!

Hofferné megszagolja. Igen, málna! Ragaszt.

Heli. Ne lármázz már örökké azzal a dobbal!

Hofferné. Nem szégyelled magadat? – Ilyen nagy kamasz, – örökké játszik…

Gyuri. Ez nem játék, hanem tanulás. Tati azt mondta, én leszek a polgári lövészek dobosa… Vasárnap templomi rukkolás lesz, és nekem gyakorolnom kell…

Hofferné dörmögve. Tatinak is több esze lehetne már… Hogy mire való az a lövészegylet? A férfiaknak mindig kell valami, amire a pénzüket költik…

Gyuri. A lövészekre szükség van, – mert ha egyszer jön az ellenség – akkor szükség van a lövészekre…

Heli arrogánsán. Az ellenségnek okosabb dolga is van, minthogy ebbe a poros fészekbe jöjjön.

Bábi aki eddig az íróasztalon kotorászott. Majd a lövészek fogják megmenteni a hazát! A Radler borbély és a kövér Eidachs – hehe!

Hofferné. Bábi, már megint az íróasztalon kotorászol? Mutasd inkább a slingelésedet!

Bábi. Nem tudtam dolgozni – fájt az ujjam…

Hofferné. Mutasd!

Bábi kis kézimunkát húz ki a köténye zsebéből.

Hofferné. Tíz cakni egy héten? Nem süllyedsz a föld alá? Mikor én ilyen lyány voltam, húsz caknit csináltam egy nap!

Bábi. Ja a mama! – Helihez. Hány órakor jön a gyorskocsi?

Heli. Mi bajod már azzal a gyorskocsival?

Bábi. Hiszen ő jön ma, Reif Jani, a vőlegényed!

Heli kedvetlenül. Mit törődöl vele?

HARMADIK JELENET.

Előbbiek, Nagyapa.

Nagyapa régiesen, de nagy csínnal öltöztetve, virággal a kabátján, aranygombú bottal, a hóna alatt nagy görögdinnyével, hátul jön. Itt vagyok!

Bábi. Ótata, mikor jön a gyorskocsi?

Nagyapa. Ha nem áradt ki a Temes, akkor tizenegyre itt lehet; ha kiáradt, akkor estére jön vagy holnap reggel.

Gyuri felugrik. Dinnye? Vivát! Hogy vette, ótata?

Nagyapa odaadja neki. Lássuk, te mennyit adnál érte?

Gyuri szakértőén emelgeti. Legföllebb négy krajcárt.

Nagyapa. Látod, te préda, én háromért vettem. A fogashoz megy, ahol a kalapját és a kabátját elcseréli a háziruháival. Ma szombat van? Megtapogatja az állát. Borotválkozó nap.

Bábi. Mindjárt itt lesz Radler. Láttam, már a plébániára ment.

Nagyapa az utcai kabátja zsebéből kivett egy bőrkötésű kis könyvet, s azzal leült az íróasztalhoz, háttal a többieknek, és olvasgatni kezd.

Hofferné. Már megint nem énekelnek a lyányok a selyemfonóban! Haszontalan népség!

Bábi. Muszáj nekik énekelniök? Az üvegajtóhoz megy.

Hofferné. Ha nem énekelnek, akkor hancúroznak, és akkor áll minden orsó… Az a Mita, akit tati inspektornak tett oda, semmire se való! Bábi, hová mégy?

Bábi. A kertbe, mami.

Hofferné. Semmi dolgod a kertben! Te most Helinek segíts a spájzban.

Bábi. Úgy szeretnék a nagy bodzafa alá ülni – ott olyan szépen muzsikálnak a méhek… halkabban. Tudja, ótata, az egyiknek vastag hangja van: zu–! a másiknak vékony: zi–! És az egész olyan, mintha hárfa szólna…

Hofferné. Ne beszélj zöldeket, hanem eredj a spájzba!

Heli fölkapja a tálcát a köcsögökkel. Hozd a ragasztót, Bábi! Balra el.

Bábi sóhajt, és utána megy.

Hofferné a széken fekvő csomagból kiszedi a védőket, és a továbbiak alatt egyenkint rátűzi a bútorokra. Gyuri, a dinnyét ereszd a kútba… De nem beledobni, hanem szépen ereszteni a vödörrel…

Gyuri. Szeretném a borotválást látni, – ótata olyan mulatságos képeket szokott vágni…

Hofferné. Takarodjál, ha mondom!

Gyuri a dobbal és a dinnyével hátul el.

Nagyapa a könyve fölé hajolva, szelíden. Nem kellene a gyerekekkel olyan keményen bánni…

Hofferné. Maga talán nem bánt keményen a gyerekeivel? Az uram mondta: egyszer egy lécet tört el a hátán!

Nagyapa. Persze, az ember csak az unokáin tanulja meg, mi a gyermek. Istenem, miért ne üljön a kis Bábi a nagy bodzafa alatt? »Denn das Naturell der Frauen – Ist so nah mit Kunst verwandt…«

Hofferné epésen. Mondja Goethe.

Nagyapa. Mondja Goethe.

NEGYEDIK JELENET.

Hofferné, Nagyapa, Hoffer.

Hoffer hajadonfőtt, házikabátban, ceruzával a füle mellett, írásokkal a kezében megjelenik a főbejáraton, visszaszól. Az üres ládákat mind le a padlásról – és egy-kettőre rendbe hozni! Délután megkezdjük a csomagolást! Belép, vidáman. Na – megvettem a zsámiak egész selyemkészletét! Az íróasztalhoz ül, nagyapával egy sorba, a továbbiak alatt üzleti könyveiben jegyezget.

Hofferné. Kár volt úgy sietni a selyemmel, ha még vártál volna, olcsóbban adták volna.

Hoffer a könyve fölött. Elmúlt héten künn jártam Zsámban, a falu teli van piros pofájú kisgyerekekkel, nagyétű kölykök, – azok szájából nem veszem ki a falatot.

Nagyapa könyve fölött bólint halkan. Emberségesen kell bánni az emberekkel.

ÖTÖDIK JELENET.

Előbbiek, Mita.

Hoffer. Még se hozták át a gyárból a próbafonást?

Hofferné. Mita ott lebzsel a folyosón…

Hoffer. No gyere be, inspektor úr!

Mita aki eddig az üvegfal mögött ténfergett, bejön: bocskort, darócnadrágot, báránybőrsüveget visel. Itt a selyem! Az első selyem! Selyemköteget nyújt Hoffer felé.

Hofferné anélkül, hogy odanézne. Az idei gubók nem kiadósak.

Hoffer kíváncsian felugrott, a selymet nézi és tapogatja. Szép portéka, igazán szép… Nézze, ótata!

Nagyapa. Első osztályú! Szép pénzt fogsz keresni az idén… Bécsben emelkedtek az árak… Tovább olvas.

Hoffer a selymet az asztalra dobja. Mita, mondd meg a fonólyányoknak, ha rendben elvégzik a munkájukat, akkor vasárnap kikocsiztatom az egész frekvenciát a majorba… Kapnak egy akó sört, muzsika is lesz, aztán táncolhatnak… Te pedig kapsz tőlem egy pár csizmát…

Mita. Csizmát? Zsivió goszpodár Offer!

Hoffer leül előbbi helyére, egy üzleti könyvben lapoz. Te, mondd csak, a szerb utcában most mindennap gyűlés van, a testvérek éjjel-nappal együtt ülnek és dunnyognak, mint a megfüstölt darazsak… mi lelte azokat?

Mita. Bolondság – hihi! Azt mondják: új osztás lesz – a német földek és a német házak mind a szerbeké lesznek… Bolondság. Én nem hiszem, nekem nem kell…

Hofferné szigorúan. Ha átmégy a gyárba, mondd meg a lyányoknak: nekem énekeljenek!

Mita. Igen, asszonyság! Hátul el.

Hoffer mérgesen dobálja a könyveit. Az egész országban csupa rendetlenség és zavar… Ezt a pestiek kezdték – a nagyszájú prókátorok – Kossuth Lajos!

Hofferné. Ez a te inspektorod is ingyen eszi a kenyerét!

Hoffer. Szegény ördög nyavalyatörős – ha én nem tartom, akkor éhen pusztul…

Hofferné. Ugyan szóljon már neki, ótata – ahány ingyenélő van a városban, azt mind az én konyhámba csődíti…

Nagyapa. Én szóljak? Azt már nem! Én a gazdaságommal együtt átadtam a gondjaimat is, most már én a felhőkön hasalok, és onnan nézem, hogyan veszekednek ott lenn az emberek…

Hoffer tollal a szájában. Ne dohogj, mami, – ha jól eladom a selymemet, akkor varratok neked egy szép stiglicvörös ruhát, hosszú sleppel, amilyen a temesi földesasszonyoknak van.

Hofferné időközben elkészült a munkájával. Csak neked jönne már meg az eszed! Balra el.

Hoffer. Jobb szeretnél egy kanárisárgát?

A távolból a fonóleányok éneke hallatszik. Mindig ugyanazt a vontatott ütemű dalt éneklik.

Nagyapa csendesen mosolyog a könyve fölött, szünet után. Jó asszony ez!

Hoffer szintúgy. Jó.

Nagyapa. Kicsit tüskés, de egyik sem tartja úgy rendben a házát. Nicht jedes Mädchen hält so rein…

Hoffer. Mondja Goethe! – Csak kifelé tüskés, befelé nem. Nem cserélném el a mesebeli királylányért… Fölkel, burnóttal kínálja meg nagyapát. Ha Isten engedelmével még szerencsésen be is szüretelünk, akkor elmondhatom, jó esztendőnk volt!

HATODIK JELENET.

Nagyapa, Hoffer, Radler.

Radler sildes fekete selyemsapkával a fején, hátul jön; egyik kezében a sárgaréz-borbélytányért hozza, a másikban fekete kis táskát hoz, amelyben borotva, szíj, szappan és törülköző van. Legkevésbé sem figaró-típus, hanem méltóságra tartó, komoly sváb ember. Jó napot.

Nagyapa. Jó napot, doktor úr.

Radler körülnéz. Itt…?

Nagyapa: Itt! Fölkel, leveti és a fogasra akasztja a kabátját, aztán leül a székre, melyet Radler szembe állított a nézővel.

Radler szintén leveti a kabátját és a fogasra akasztja. A továbbiak alatt, míg a beszélgetés folyik, abroszt gyűr nagyapa álla alá, a szíjat a fogasra akasztja, és megfeni a borotváját, majd az íróasztalon álló korsóból vizet tölt a réztányérba, habot ver, beszappanozza és megborotválja nagyapát. Mindezt nyugodtan, kapkodás nélkül végzi.

Hoffer a könyve fölött. Mi újság a városban, Radler mester?

Radler. Kihúztam a Weiterschan odvas fogát.

Hoffer. Hát Weiterschan már megjött Zimonyból?

Radler. Még az este. Vörös borért volt oda. Azt mondja, a szerbeknek nemzeti kongresszusuk volt Zimonyban.