Rachael Thomas

Szőke szépség

Nancy Robards Thompson

Reflektorfény

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Rachael Thomas, 2018 – Vinton Kiadó Kft., 2025

A ROMANA 817. eredeti címe: A Ring to Claim His Legacy

(Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Magyarra fordította: Deák B. Miklós

© Nancy Robards Thompson, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2025

A Romana 818. eredeti címe: Accidental Cinderella
(Harlequin Mills & Boon, Special Edition)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2013)

Magyarra fordította: Szabó Júlia

Nyomtatásban megjelent: a ROMANA 817-818. számában, 2025

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-615-108-044-3

- Kép: Shutterstock

A Romana a Vinton Kiadó Kft. időszaki kiadványa.

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2025

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-30-300-9899; e-mail cím: www.vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Rachael Thomas

Szőke szépség

1. FEJEZET

Marco Silviano megbabonázva figyelte a vonzó idomokkal rendelkező szőkeséget, aki pezsgőt rendelt magának és barátnőjének a bárpultnál. Még a hangja is hihetetlenül szexin hangzott, és a jégkék ruha, amely testére tapadt, több volt, mint csábító.

Diszkréten intett csaposnak.

– A pezsgőt én állom, és üdvözlöm a hölgyeket.

– Örömmel, uram. Milyen nevet mondhatok, ha szabad kérdeznem?

Az egyik déltengeri szigeten található luxus üdülőhely csak nemrég került a Silviano Leisure Grouphoz, a családi vállalkozáshoz, amelyet Marco vezetett. Azért volt itt, hogy a saját szemével győződjön meg arról, hogy az utasításait pontosan betartják-e. Szokásához híven azonban inkább vendégként szemlélte meg a helyzetet, mielőtt leleplezte volna magát.

– Marco – válaszolta barátságosan, anélkül hogy a vezetéknevét említette volna.

Mindkét nő kíváncsian nézett rá, amikor a pultos letette eléjük az italt, de Marco a lenyűgöző szőkére koncentrált. A tekintetük találkozott, és a levegő megtelt feszültséggel. Marco lélegzete elakadt, annyira meglepődött. Ilyen még soha nem történt vele.

Gyorsan magához tért a döbbenetből, és üdvözlésképpen felemelte a poharát. A másik nő mosolyogva viszonozta a gesztust, és súgott valamit a szőkének, aki még mindig szenvtelenül nézett rá.

Mosolyogva most ő is felemelte a poharát, de az ártalmatlan gesztusnak kihívóan erotikus hatása volt. Marcót felvillanyozta a feszültség.

Egy egész hétig tervezett itt maradni, vendégnek álcázva magát. Tökéletes alkalom, hogy megszabaduljon a családja béklyóitól, amelyben mindig is idegennek érezte magát. Sok minden történt az utóbbi időben, ami miatt egyre gyakrabban kérdezgették a házassági terveiről. Hogy elkerülje a családja idegesítő kérdéseit, hátat fordított a Silviano Group New York-i központi irodájának, és itt, a szigeten keresett menedéket.

Az apja nemrégiben szívrohamot kapott. Ennek következtében sötét családi titkok kerültek napvilágra, amelyek nyomasztották. A múlt ismét utolérte őt. Keserűséggel telve gondolt arra, hányszor próbált megfelelni az apja elvárásainak. És most azt mondták neki, hogy az ő feladata, hogy utódot biztosítson a családnak!

Bianca húgának sajnos nem lehetett gyermeke, így minden várakozás rá irányult. Egyedül ő lett felelős azért, hogy örököst biztosítson a családi birodalom számára, amelyet még a nagyapja alapított olasz bevándorlóként.

Marco úgy érezte, sürgősen szüksége van egy kis figyelemelterelésre, és egy kis flörtölés megfelelő módszernek tűnt. Nem tervezte, hogy belátható időn belül megnősül. A vonzó szőkével való kaland kilátása izgalomba hozta. Most messze volt New Yorktól, messze a családjától. Hamarosan újra szembe kell majd néznie a valósággal, de most kellemesebb dolgok vártak rá.

Lecsúszott a bárszékről, és odalépett a két nőhöz. A szőke várakozóan, de kissé idegesen nézett rá.

– Köszönjük a pezsgőt! – A másik nő arrébb húzódott, és olyan készségesen adta át a terepet szőke barátnőjének, mintha össze akarta volna hozni Marcóval.

– Igen, én is köszönöm. – A szőke sokkal félénkebbnek tűnt, mint amit a ruhája sugallt. Marco alig várta, hogy a karjába vegye, és megtudja, milyen élvezeteket tartogat számára.

– Örömömre szolgált. – Marco a pultnak támaszkodva állt, konyakospohárral a kezében, és belenézett a lány nagy, kék szemébe. Kifürkészhetetlen, mint a tenger…

Istenem, mi baja van? Valószínűleg túl sok időt töltött a húgával, aki kitartóan próbálta meggyőzni arról, hogy egy nap ő is megtalálja majd az igazit, és beleszeret.

Marco teljesen abszurdnak találta a családalapítás gondolatát. Pörgős életet élt, futó viszonyokat engedett csak meg magának, és egyáltalán nem vágyott házasságra, családi életre. Főleg azóta, hogy rájött, mit rejtegetett előle az anyja, és neki miért nem sikerült soha elnyernie az apja szeretetét.

Gyermekként azt hitte, nem méltó arra, hogy szeressék. Most, felnőttként elhatározta, hogy soha nem lesz szerelmes.

A szőke rámosolygott, és a férfi pulzusa felgyorsult. Új kaland hívogatta.

– Ő a barátnőm, Julie Masters – mondta a lány –, én pedig Imogen vagyok.

Nincs vezetékneve? Milyen kényelmes, gondolta Marco.

– Csodásan néz ki, Imogen. Én Marco vagyok.

– Helló, Marco! – mondta Imogen azon a lágy, szexi hangján.

– És, hogy tetszik itt a két hölgynek? – érdeklődött a férfi barátságos, de nem túl bizalmas hangon, csak hogy kicsit lehűtse a felforrósodott hangulatot.

– Csodálatos! – Imogen őszintének tűnt. – Csak tegnap este érkeztünk, de máris beleszerettem a szigetbe.

– Igen, egyszerűen csodálatos – értett egyet vele Julie, mielőtt visszafordult volna a bárpult és a pezsgője felé.

Marco nem is kívánhatott volna jobb visszajelzést. Az első benyomása is pozitív volt az üdülőhelyről, de a vendégek – a gazdag, elkényeztetett vendégek – ítélete aranyat ért.

– Honnan érkeztek?

– Londonból – mondta Julie. – Apu megajándékozott minket egy klassz nyaralással, ezért vagyunk itt.

– Maguk ketten testvérek? – Marco döbbenten nézett a szőke Imogenről a sötét hajú Julie-ra.

– Unokatestvérek – vetette közbe gyorsan Imogen, mire Julie felkacagott. Marco úgy érezte, hogy mindketten csak ugratják, de ha tovább flörtölhet Imogennel, szívesen eltűri.

Látta, hogy a lány gyors pillantást vet az „unokatestvérére”, figyelmeztető, talán kissé ijedt pillantást, de amikor visszafordult hozzá, mosoly ült az ajkán.

– Csak egy hétig maradunk.

– Akkor a lehető legtöbbet kellene kihozniuk ebből a hétből.

Imogen elmerült a pezsgőspohárban felszálló buborékok szemlélésében, mintha előbb el kellene döntenie, valóban ezt akarja-e.

– Igaz – felelte Julie vidáman. – Úgyhogy ha megbocsátasz…

Imogen ijedten nézett fel rá.

– Máris el akarsz menni?

– Igen, de biztos vagyok benne, hogy Marco szívesen szórakoztat. – Julie nevetve távozott, Imogen hosszan nézett utána.

Marco szórakozottan visszafordította rá a figyelmét. Tetszett neki a lány visszafogott viselkedése. A változatosság kedvéért vonzónak találta, hogy egy nő nem veti magát a lába elé – vagy az ágyába, ahogy mások tették. Ebből a szempontból hátránynak érezte, hogy gazdag és ismert. A nőket nem a személye érdekelte, hanem csak az, amit kínálni tudott nekik.

Eltekintve a drága dizájnerruhától, amelyet Imogen viselt – és amely inkább illett volna Julie-hoz, mint hozzá –, nem úgy nézett ki, mint akit lenyűgöz a csillogás és a luxus.

Az Imogennel való flörtölés esélye felszította Marco vágyát.

– Van egy üveg pezsgőnk, és az egész este előttünk áll. Mi mást kívánhatnánk még?

Most először érezte egy gyönyörű nő társaságában, hogy az este kimenetele teljesen bizonytalan. Imogen más volt, mint azok a nők, akikkel általában jól érezte magát. Nála meg kell erőltetnie magát, hogy eljusson oda, ahová akar. Ez új volt számára, de egyben hihetetlenül izgalmas is.

– Julie nélkül nem fog menni – mondta a lány, és a jégvödörben lévő pezsgősüvegre pillantott. – A szénsavas alkohol túl gyorsan a fejembe száll.

Egy gazdag családból származó nő, aki nem bírja a pezsgőt? Marco elgondolkodott ezen, de aztán nem foglalkozott vele, inkább a lány telt, vörös ajkának látványára koncentrált, amelyet szívesen megcsókolt volna.

– Nem kell sietni.

Ha ez a nő valóban olyan tapasztalatlan a férfiakkal, mint amilyennek látszik, a szokásos taktikája nem vezet eredményre. De ez csak még izgalmasabbá tette a dolgot.

– Egyetértek. – A nő szája visszafogott mosolyra húzódott.

– Akkor keressünk egy csendes helyet, ahol nem zavarnak minket – javasolta Marco, és jelezte a pultosnak, hogy az asztalnál folytatják a pezsgőzést.

Imogen elragadóan nézett ki. Annyira kívánatos volt, hogy Marcónak riasztó gondolata támadt. Mi van, ha egyáltalán nem is szingli?

Lopott pillantást vetett a lány jobb kezére, hogy megbizonyosodjon arról, nem visel jegygyűrűt.

– Nos, egy ilyen gyönyörű nőre biztosan vár egy barát vagy vőlegény Londonban, igazam van?

Imogen összerezzent. A vőlegényre vonatkozó kérdés fájó pontját találta el, de ezt persze a sármos Marco nem tudhatta. Fogalma sem lehetett róla, milyen aljas módon dobta őt Gavin. Gyáván lelépett, egy héttel a tervezett esküvő előtt! Ráadásul nemrég elvett valaki mást, miután határozottan állította, hogy nem való neki a házasság, és hogy az Imogennel való eljegyzésére csak a családja nyomására került sor.

– Nincs barát, sem vőlegény – válaszolta lazán, miközben Marco pezsgőt töltött a poharakba. Elgondolkodva nézte a férfi sötét, fényes haját és napbarnított bőrét, miközben azon tűnődött, vajon dél-európai gyökerei vannak-e.

Zavartan elfogadta a poharat, amit a férfi nyújtott felé. Nem volt kétséges, hogy egészen más körökben mozog, mint ő, a kis alkalmazott. Lerítt róla a gazdagság és a hatalom.

Mit keresett ő itt? Miért hallgatott Julie-ra, és miért hagyta, hogy elcsábítsa ennek a szigetnek a varázsa, ahová a munkája során került váratlanul?

És a jelenlévő nők közül miért éppen ő ül a legvonzóbb férfival egy asztalnál?

Már akkor feltűnt neki a férfi atletikus alakja, amikor belépett a bárba.

Most óvatosan belekortyolt a pezsgőjébe. Természetesen csak Julie-nak köszönhette, hogy itt ülhetett. Julie ötlete volt, hogy az üdülőparadicsomban való tartózkodását arra használja fel, hogy egy kis pezsgést vigyen a sivár hétköznapjaiba. Ha már a munkaadója, a Luxury Travel főnöke elküldte erre a déltengeri szigetre, hogy tesztelje a Silviano Group új ajánlatát, akkor akár jól is érezhetik magukat.

Ez volt a terv. Csakhogy Imogen nem számított arra, hogy egy olyan férfi, mint Marco, belecsöppen ebbe a tervbe. Nem hasonlított egyetlen pasira sem, akivel valaha is találkozott. Határozott volt, magabiztos, és úgy tűnt, pontosan tudja, mit akar. Őt!

Nem az ő stílusa volt, hogy a szőke ciklont játssza. De nem tudta kiverni a fejéből Julie javaslatát, miszerint egy forró viszony végre segítene túltenni magát Gavin árulásán.

Imogen döntött. Igen, enged Julie unszolásának. Ez alatt az egy hét alatt egy új nő lesz belőle, egy teljesen más nő. Ez az ő estéje, és ki mással töltené szívesebben, mint egy olyan vonzó, sármos, jóképű férfival, mint Marco?

– Örülök, hogy a barátnője kettesben hagyott minket. – A meleg, sötét hang kizökkentette a lányt a gondolataiból. A szíve hevesen vert. Azóta, hogy a férfi odament hozzá a bárban, mámorosnak érezte magát az izgalomtól, pedig még alig ivott valamit.

– Igen, én is.

De vajon el tudja játszani a hűvös csábítót, azt a fajta nőt, aki iránt a Marcóhoz hasonló férfiak érdeklődnek?

Akaratlanul is elmosolyodott, amikor arra gondolt, hogyan beszélt hozzá Julie a repülőn:

– Felejtsd el azt a szerencsétlen tökfilkót, aki megfutamodott az oltár előtt, és kezdj el újra élni!

Julie-nak igaza volt. Ezért is ígérte meg neki, hogy ha legközelebb egy férfi érdeklődik iránta, nem törődik a múlttal, és csak a pillanatnak él.

– Mosolyogsz – jegyezte meg Marco.

– Csodálatos helyen vagyok, kellemes társaságban, miért ne mosolyognék? – Próbált öntudatosan, kissé kacéran viselkedni, de nem érezte magát igazán jól ebben a szerepben. Ahogy a mélyen kivágott, kék selyemruhában sem, amely kihangsúlyozott mindent, amit általában szívesebben rejtegetett.

Az exkluzív modell abból a kollekcióból származott, amelyet a cég bocsátott rendelkezésükre a tesztnyaralásukhoz. Bűnösen drága lehetett. Imogen álmában sem gondolta volna, hogy valaha is ilyen ruhát fog viselni.

– Csak kellemes, ennyi? – panaszkodott Marco, sötét szemében ravasz csillogás. Úgy nézett ki, mint egy dél-európai, de hibátlan amerikai akcentussal beszélt angolul.

– Szóval, Imogen, mivel foglalkozol Londonban?

Imogen majdnem megfulladt a pezsgőtől. Nem állt szándékában elmondani ennek a nyilvánvalóan gazdag és rendkívül jóképű férfinak, hogy ő egyszerű alkalmazott, aki fizetésből él. Miért rombolná le a varázst? Miért ne menjen egy lépéssel tovább, és találjon ki magának egy teljesen új identitást?

– Végrehajtóként dolgozom. – Ismét belekortyolt a pezsgőjébe, majd elővigyázatosságból letette a poharat, mielőtt elszédülne. – És maga?

– A szabadidőiparban dolgozom.

– Amerikában, gondolom…

– Így van, de a családom eredetileg Szicíliából származik. A nagyszüleim az esküvőjük után kivándoroltak, hogy Amerikában kezdjenek új életet. Nyitottak egy kis kávézót. – Imogen a mosolyából arra következtetett, hogy a férfi nagyon közel állhatott a nagyszüleihez.

– Milyen romantikus! – mondta, de a férfi arckifejezéséből azonnal rájött, hogy rossz szót választott. Úgy látszik, az első benyomása volt helyes volt, és igazi playboyjal van dolga. Olyan férfival, akit nem érdekel az elköteleződés, aki nevetségesnek találja a romantikus érzéseket, és aki még a „szerelem” szó kimondásától is óvakodik.

Előrehajolt, hogy a poharáért nyúljon, és későn vette észre, hogy a dekoltázsa mágikusan vonzza Marco tekintetét.

– Nem találja romantikusnak a családja történetét? – próbálta menteni a menthetőt.

– Nem. – A válasz olyan keményen hangzott, hogy szinte megsajnálta a férfit.

– Csak nézz körül! Itt minden a romantikáról szól. – Széles mozdulattal körbemutatott a gyönyörűen megterített asztalokra, a hangulatosan megvilágított bárra, a teraszra, ahol most ültek, amely közvetlenül a csillagos ég alatt volt.

– Oké, megadom magam – felelte nevetve Marco. – Ez a sziget tényleg nagyon romantikus hely, elismerem. – Marco felemelte a poharát. – És ha ez így van, akkor igyunk a romantikus helyre, amit egy gyönyörű nő társaságában élvezek.

Imogent még soha senki nem nevezte gyönyörűnek. Az iskolában mindig csúfolták a túlsúlya miatt, és amikor az anyja vigasztalóan „babahájról” beszélt, az szintén megtette a magáét. Évekig küzdött magával, mert nem volt olyan karcsú, mint az unokatestvérei.

Egy ponton aztán elege nem lett az önsajnálatból, és úgy döntött, elfogadja magát olyannak, amilyen. Ettől kezdve a

új önbizalommal élte az életét. Beleszeretett Gavinbe, akit gyerekkora óta ismert, és egy pár lettek.

Gavin volt az első barátja, de ő sem mondta az együtt töltött két év alatt, hogy gyönyörű. Próbálta nem kimutatni, de nagyon fájt neki. Az pedig még jobban fájt, amikor a férfi felbontotta az eljegyzésüket.

– A romantikára!

Koccintottak Marcóval, aki a pohara pereme fölött nézett rá. Akarlak, mondta a tekintete. A lány szinte hallotta a szavakat. Olyanok voltak, mint egy suttogás az esti levegőben.

A bárból lágy dallam szállt feléjük. Imogen már rég táncolt utoljára. Gavinnel alig mentek valahová, nemhogy táncolni. Legkésőbb akkor rá kellett volna jönnie, hogy a férfi nem érez iránta semmit. De annyira vak volt, hogy hitt a happy endben.

Soha többé nem lesz ilyen ostoba!

– Szeretnél táncolni? – Marco felállt, és kezet nyújtott neki.

A lány zavartan nézett fel rá, majd meggyőzte magát.

– Hogy mondhatnék nemet?

– Nos, Imogen – mondta a férfi, miközben a táncparkettre vezette, és átkarolta a derekát. – Szóval azért vagy itt, hogy elmenekülj valami elől?

– És te?

– Én igen.

Érezte a férfi kezének meleg nyomását a hátán, ahogy magához húzta.

– Akkor összeillünk. – A szavak túlságosan is könnyen jöttek az ajkára, és egyértelműen nem a pezsgő volt a hibás benne. Olyan volt, mint egy álom, amiből soha nem akart felébredni.

– Egyetértek.

A lány megállt a mozdulat közepén, és felnézett a férfira. Még soha nem érezte magát szexinek, kívánatosnak, sőt gyönyörűnek.

Marco alig vette észre, hogy abbahagyták a táncot, annyira elbűvölte a nő, akit a karjában tartott. Jó érzés volt átölelni. Úgy illett a karjába, mint senki más.

Ez a romantikus ostobaság teljesen összezavarta! Meg kellene csókolnia Imogent, és ágyba bújni vele, méghozzá gyorsan, hogy aztán ki tudja verni a fejéből.

Másrészt… egy egész hete van arra, hogy elcsábítsa ezt a szőke szépséget.

A lány olyan közel volt hozzá, hogy alig tudott tisztán gondolkodni. Szerette volna felemelni az állát, és szenvedélyesen szájon csókolni, és éppen ebben a pillanatban Imogen felemelte a fejét, és ránézett. Mintha csoda történt volna, gyengéden egymásra simult az ajkuk.

– Van valami terved holnapra? – kérdezte Marco rekedten, és a biztonság kedvéért kicsit eltávolodott a lánytól, hogy ne gyengüljön el.

– Nincs. – A lány suttogása elárulta, hogy ő is a vágyai között vergődik.

A férfi lehajolt hozzá, és azt suttogta:

– Szeretném folytatni, ami kialakult kettőnk között.

– Igen, én is. – A lány elmosolyodott, lehunyta a szemét, majd érezte, ahogy a féri meleg, puha ajka az övére tapad.

Igen, Marco akarta őt. Szeretkezni akart vele, hallani akarta, ahogy a karjaiban nyögdécsel a gyönyörtől – de nem ma este.

Ez a romantikus kaland, amelyet normális esetben soha nem engedett volna meg magának, épp jókor jött. Minden szétesőben volt körülötte, amikor a gyönyörű Imogen belépett az életébe. A nő, aki ugyanúgy el akar menekülni a valóság elől, mint ő.

Ennél jobb nem is történhetett volna vele.

– Most elköszönök tőled. – Vonakodva engedte el a lányt, bár minden porcikájával rá vágyott. Tudta, hogy ha meg akarja őrizni a pillanat varázsát, akkor most el kell mennie. Ha nem teszi, elszalasztja a lehetőséget, hogy egy hétig más legyen, mint aki valójában.

2. FEJEZET

Imogen el sem hitte, milyen erősen vonzódik Marcóhoz, és mennyire szeretné, ha a férfi megcsókolná. Bár perzselő feszültség volt közöttük, Marco az esti búcsúcsóknál nem ment messzebbre.

A lány nem tudta, meddig bírja még. Egész teste vibrált a vágytól, amit csak Marco tudott volna kielégíteni…

Napközben együtt fedezték fel a szigetet, este együtt ücsörögtek a teraszon, mint a szerelmesek, de néhány futó esti csókon kívül semmi sem történt köztük. Imogen érezte, hogy visszatér a régi, mélyen gyökerező bizonytalansága.

Mennyire kedveli őt Marco valójában? Tényleg vonzónak találja?

Határozottan volt valami közöttük, de nyilvánvalóan nem elég ahhoz, hogy Marco többet akarjon tőle egy futó csóknál. És nem az a típus, aki visszafogottan viselkedik, ha tetszik neki egy nő. Rendkívül jóképű férfi volt, és a nők valószínűleg sorban állnak az ajtaja előtt.

– Látom, megfogadtad a tanácsomat.

Mint mindig, amikor Marco felvette őt a bungalónál, amelyet Julie-val közösen használtak, a lánynak heves szívdobogása támadt.

– Mivel nem mondtad el, mit csinálunk ma, csak annyit, hogy a tengerhez van köze, nem volt más választásom.

Kissé kényelmetlenül érezte magát a piros fürdőruhában, amely fölött nem volt más, mint egy vékony tunika. Ez volt az első alkalom, hogy a saját ruháját viselte.

– Örülök, hogy nem tartozol azok közé a nők közé, akik félnek úszni, mert akkor vizes lesz a hajuk. – Marco megfogta a lány kezét, és a part felé húzta. – Mit csinál Julie? Remélem, nem bánja, hogy elrabollak a nyaralás utolsó napján.

Imogen azt kívánta, bárcsak örökre elrabolná, de tudta, hogy ő nem az esete. Az igazi Imogen biztosan nem az.

Ne reménykedj! – figyelmeztette magát. Te csak egy időtöltés vagy neki, semmi több.

– Ó, Julie jól van – mondta könnyedén, miközben kéz a kézben sétált vele a meleg, fehér homokon. – Élvezi a szabadságát, akárcsak én.

Szerette volna az utolsó napját kiélvezni Marcóval. Holnap Julie-val együtt repülőre ülnek, és hazamennek Angliába, ahol a Luxury Travel irodai ügyei várják őket.

– Remek, mert készültem egy kis meglepetéssel az utolsó közös esténkre – mondta Marco, mire a lány csodálkozva nézett rá.

Miért mosolyog a férfi ilyen titokzatosan? Ha nem vigyáz, a végén megint olyasmivel áltatja magát, ami nem történhet meg.

Marco megállt és ránézett.

– Elbűvölő vagy. – A szeme még a szokásosnál is sötétebben csillogott. Gyengéden a lány füle mögé simított egy tincset, amiből ő tudta, hogy meg akarja csókolni.

Ösztönösen lehunyta a szemét, amikor a férfi közelebb lépett hozzá. Legalább annyira akarta ezt a csókot, mint Marco. Ez volt az utolsó napja ezen a luxusszigeten, az utolsó napja Marcóval…

Ezután valószínűleg soha többé nem látják egymást, hiszen két különböző világban élnek.

A férfi ajkának gyengéd érintésére türelmetlenül viszonozta a csókot, ami nem hagyott kétséget afelől, hogy ez már nem elég neki. Odabújt a férfihoz, aki egyre hevesebben csókolta. A világon semmiért nem akarta megszakítani ezt a csókot. Akarta ezt a férfit. Mindenestől.

Soha nem vágyott még ennyire férfira. A volt vőlegénye, az egyetlen férfi, akivel valaha is lefeküdt, közel sem keltett benne akkora vágyat, mint Marco.

– Tudod te egyáltalán, mit művelsz velem? – suttogta a fülébe Marco, teljesen kifulladva a csóktól.

– Igen – suttogta vissza.

Ki ez a nő? Imogen Fraser soha nem flörtölne ilyen gátlástalanul egy idegennel!

De ő nem is Imogen Fraser. Ő csak Imogen, és ez az ő nagy pillanata. Holnap vége lesz, és nem akart hazarepülni úgy, hogy ki sem próbálta, milyen egy önfeledt, szenvedélyes kaland.

Marco elszakadt tőle, és zavartnak tűnt. Hanyag mozdulattal végigsimított a haján, amitől még vonzóbbá vált.

– Imogen, az őrületbe kergetsz!

– Ez a szándékom.

A lány lábujjhegyre állt, a férfi nyaka köré fonta a karját, és gyengéden, incselkedve megnyalta az ajkát. Marco elfojtott egy nyögést, ami egyértelmű bizonyítéka volt annak, hogy nem hagyja hidegen.

– Nem azt mondtad, hogy van egy meglepetésed a számomra?

Marco örült, mert a lány kérdése beleillett a romantikus tervébe.

– A jachtom fedélzetére megyünk.

Imogen körülnézett a parton, és meglátott egy áramvonalas fehér jachtot, amely az öbölben horgonyzott.

– Most már értem, miért kellett fürdőruhában jönnöm – mondta a lány nevetve.

– Nemcsak a vízben leszünk, hanem a víz alatt is. Arra gondoltam, hogy elmegyünk sznorkelezni az egyik korallzátonyhoz. Mit gondolsz?

Marco felkészült a kifogásokra, hiszen ismerte a nőket. Soha nem tették be a lábukat a vízbe, mindig csak napozni akartak, és apró, úszásra alkalmatlan bikinit viseltek. Imogen a vékony tunika alatti piros egyrészesében csábítóbbnak tűnt, mint ők mindannyian együttvéve. Valahányszor Marco ránézett, a türelmetlensége egyre nőtt.

Soha nem várt még ilyen sokáig egy nőre, de Imogen különleges volt. És ma este végre a karjaiban lesz! Akkor szabad utat enged az elfojtott szenvedélynek.

– Ez nagyszerű, Marco! – A lány csillogó szemmel nézett rá, majd halkan hozzátette: – Még soha nem kényeztettek így.

– Ezt nem hiszem!

Egy ilyen nőnek, mint ő, sok csodálója lehetett.

– De, ez a helyzet. Eddig csak egy kapcsolatom volt. Két évig maradtunk együtt, aztán ő… elhagyott.

– Én pedig megtaláltalak. Balszerencse neki, szerencse nekem. – Marco gyengéden megsimogatta a lány arcát.

– Ez az együtt töltött hét nagyon jó volt, kikapcsolódás a mindennapi életünkből. Szeretném, ha kiélveznénk az utolsó közös napunkat.

Marco megnyugodott, amikor meghallotta, hogy a lány nem számít rá, hogy az ismeretségük a rövid nyaralás után is folytatódik. New Yorkba visszatérve teljes erőbedobással bele kell vetnie magát a munkába, ahogy mindig is tette. Már csak azért is, hogy elkerülje a zsémbes anyját, aki könyörögne neki, hogy az apja kedvéért nősüljön meg, és biztosítsa a család fennmaradását. Csakhogy mostanra ő már tudta a sötét kis titkát. Hogy az a férfi, aki kórházban feküdt, nem a vér szerinti apja.

Ettől jobban kellett volna éreznie magát, de épp az ellenkezője történt. Most már tudta, ki az igazi apja, ám ez csak rontott a helyzeten.

– Én is ezt kívánom – mondta, majd a karjába vette Imogent, és megcsókolta. – Legyen csodálatos az utolsó napunk… és az éjszakánk.

Imogen belecsusszant a kristálytiszta vízbe, és próbált nem gondolkodni Marco kijelentésén. Nem akarja látni többé, miután elment, és talán jobb is így. Ha egyszer rájön, hogy ő csak egy normális, dolgozó fiatal nő, és nem egy gazdag apuka elkényeztetett lánya, valószínűleg úgysem látná többé.

Inkább megkímélte magát ettől. Épp elég elutasítást tapasztalt már életében.

A korallzátony tűnt fel alattuk. Marco megkopogtatta a karját, hogy felhívja a figyelmét egy élénk színű halrajra.

Bizsergető várakozás fogta el, ahogy arra gondolt, amit a férfi az imént mondott neki a parton. Marco vele akarta tölteni az éjszakát. És ő is vele. Nem a „távolságtartó üzletember” Marcóval, hanem azzal a kedves, érzékeny férfival, akivel az elmúlt napokat töltötte.

Ez volt a romantikus előjáték, de most itt az ideje a szenvedélynek!

Ahogy visszamászott a fedélzetre, elhatározta, hogy megvalósítja az álmát. Holnap ilyenkor már újra Imogen Fraser lesz, és a gondtalan nyaralás már csak egy emlék, amire úgy vigyáz majd, mint egy kincsre.

– Csodálatos látvány volt! – A lány a napsütötte fedélzeten állt, és ujjaival próbálta kibogozni a haját, miközben Marco leplezetlen érdeklődéssel nézte. Tisztában volt vele, hogy kerekded idomainak minden részlete jól látható a vizes fürdőruhában, de nem érzett szégyent. Nem, amíg Marco így néz rá, ennyi csodálattal és vággyal a szemében.

Szó szerint kivirult a férfi tekintete alatt, gyönyörűnek, élőnek és szexinek érezte magát. És nagyon magabiztosnak.

– Gyönyörű vagy! – A férfi megfogta a derekát, és magához húzta. A vízcseppek megcsillantak napbarnított bőrén és a haján.

Olyan sistergés volt közöttük, mint még soha, de Imogen nem tudott ellenállni a kísértésnek, hogy próbára tegye Marcót.

– A férfiak a vékony nőket szeretik, nem? – kérdezte kihívóan.

– Ó, tévedsz! – Marco megsimogatta a combját, és a víz egy pillanat alatt megszáradt a felhevült bőrén. – Hát nem tudod, milyen izgalmasnak talállak?

A lány megrázta a fejét.

– Akkor azt hiszem, be kell bizonyítanom neked. – A férfi közelebb húzta magához, olyan közel, hogy könnyedén megcsókolhatta volna. Imogen bizsergést érzett, ha csak rágondolt.

– Várj, én…

Hová tűnt a kalandvágya?

– Imogen, veled akarom tölteni ezt az utolsó éjszakát. – Marco ígéretesen rámosolygott, mire a lány szíve hevesebben kezdett verni, és a lába elgyengült.

– Én is ezt akarom – suttogta. Érezte a férfi meleg kezét a fürdőruha vékony szövetén keresztül, és hirtelen már alig várta, hogy megérintse a mellét.

– Különleges éjszakát terveztem – folytatta Marco, közelebb húzva magához a lányt.

– Még ennél is különlegesebbet? – kérdezte Imogen lélegzet-visszafojtva.

– Igen.

– És milyen öltözéket kíván meg ez a különleges alkalom?

– Az estélyi ruha valószínűleg megfelelő lenne.

– Ha ez a helyzet… – szabadította ki magát a lány a férfi karjaiból –… akkor jobb, ha minél hamarabb visszaviszel a szárazföldre. El sem hinnéd, mennyi időbe telik, amíg rendbe teszem a hajamat.

– Rendben – mondta Marco nevetve, és újra magához akarta húzni a lányt. – Bár szerintem nagyon jól nézel ki így, ahogy vagy, Imogen. Gyere úgy, ahogy vagy!

– Ó, te buta! – A lány nevetve ellökte magától. – Jobb, ha vigyázol, mit mondasz!

3. FEJEZET

Marco lélegzete elakadt, amikor Imogen kinyitotta neki a bungaló ajtaját. Eltűnt a szexi nimfa a nedves fürtökkel és a piros fürdőruhával, amely úgy tapadt rá, mint egy második bőr. Most az a csábító szőkeség állt előtte, aki egy hete a bárban elcsavarta a fejét.

A látvány örömteli izgalommal töltötte el. Ma este a lány az övé lesz!

– Lenyűgözően nézel ki. – A hangja elárulta, mennyire vágyik rá, és Imogen tekintetéből ítélve úgy tűnt, ő is így érez.

Szégyenlősen mosolyogva oldalra húzta hosszú, szőke haját az egyik vállára, amely szűk, fekete estélyi ruhájának vékony pántját leszámítva csupasz volt. Marco majd megőrült azért, hogy felfedezhessen minden egyes görbületet. A sziget csak neki fenntartott részére akarta vinni a lányt, ahol zavartalanul együtt lehetnek.

– Te is remekül festesz – válaszolta a lány. – Meg kell mondanom, jól áll neked a szmoking.

Marco még soha nem volt ennyire izgatott. Megfogta Imogen kezét, és csókolt lehelt rá.

– Alig várom, hogy lássam, mire készülsz.

A férfinak nem állt szándékában elmondani neki, hogy az egész sziget az övé. Nem sokat tudott Imogenről, de annyi bizonyos volt, hogy nem tartozott azok közé az elkényeztetett társasági hölgyek közé, akikkel együtt mutatkozott. Mintha nem lenne hozzászokva ehhez a fényűző életmódhoz…

Alig mondtak egymásnak valamit a valódi életükről, és talán jobb is volt így.

– Gyere, megmutatom. Csak egy rövid út a golfkocsival.

– Nagyon kíváncsi vagyok rá! – A lány nevetve a férfi kezébe tette a kezét, és még ez az ártalmatlan érintés is felgyorsította Marco pulzusát. Nem tudta, hogyan fogja végigcsinálni a vacsorát anélkül, hogy le ne teperné Imogent.

Segített neki felszállni, majd a szigetnek arra a részére kormányozta a kis járművet, amelyet magának tartott fenn.

– Hány másik nő élvezte már ezt a különleges programot? – kérdezte Imogen kötekedve, de ideges pillantása elárulta, hogy közel sem olyan magabiztos, mint amilyennek tetteti magát.

– Senki – mondta a férfi, és megállt a kocsival a magánstrandján. – Akarsz még kérdezni valamit, vagy most élvezhetjük a vacsoránkat a naplementében? Minden készen áll.

– Ó, milyen gyönyörű!

A lámpásokkal szegélyezett út egyenesen egy ünnepien megterített asztalhoz vezetett, ahonnan csodás kilátás nyílt a tengerre.

A lemenő nap fényében, amely vörösen világított a horizonton, Marco megfogta a lány kezét, és ünnepélyesen kijelentette:

– Azt akarom, hogy az utolsó éjszakánk nagyon különleges legyen. Szenvedélyes éjszaka egy gyönyörű nővel.

– Ez tényleg olyan, mint egy álom, Marco – mondta Imogen halkan. – Nagyon különbözik a megszokott életemtől.

Marco figyelmen kívül hagyta az utalást. Nem akarta, hogy bármi is elrontsa az idillt. Az asztalhoz vezette a lányt, és kihúzta neki a széket.

Amikor Imogen leült, a férfi nem tudta megállni, hogy ne csókolja meg a tarkóját, olyan finomnak tűnt a bőre. Ahogy gyengéden végigsimított rajta az ajkával, elégedetten érezte, ahogy a lány megborzong az érintésétől.

Most felülkerekedett rajta a kíváncsiság, többet akart megtudni erről a rejtélyes nőről.

– Mondd el nekem, ki vagy – kérte.

A lány megfordult, és tágra nyílt szemmel nézett fel rá.

– Nem – suttogta. – Most csak Imogen vagyok, és veled akarok lenni. Egész éjjel.

Az este folyamán a lány továbbra is kerülte, hogy magáról és a mindennapi életéről beszéljen. Most, amikor a csillagok megjelentek az égen, és a hold felkelt, elérkezett a pillanat, amelyre a bárban tett látogatásának estéjén az első gyengéd csók óta vágyott.

– Van még egy meglepetésem – jelentette be Marco, miközben kéz a kézben lesétált vele a partra. A hullámok lágy csobogása tökéletes kísérője volt a sokat ígérő hangulatnak. Imogen azt kívánta, bárcsak megállíthatná az időt, hogy ez a mesebeli románc soha ne érjen véget.

– Ezt aligha tudod felülmúlni! – Nevetve mutatott a festői háttérre.

– Próbára akarsz tenni? – Marco megállt, a karjába vette a lányt, és úgy nézett rá, mintha a világ legkívánatosabb nője lenne. Aztán lehajolt, hogy megcsókolja, és gyönyör borzongatta, amikor megérezte a férfi meleg, határozott ajkát az övén.

Habozás nélkül átkarolta Marco nyakát, sötét hajába túrt, és viszonozta a csókot.

A férfi magához húzta, mire Imogen önkéntelenül is felsóhajtott. Már érezte, hogy nem sokáig tudja eljátszani a tapasztalt csábító szerepét.

– Marco… – suttogta két csók között. – Többet akarok, sokkal többet…

Ő maga is megdöbbent az őszinte vallomáson. Gavinnél soha nem kezdeményezett, de Marcóval minden más volt. Úgy érezte, mintha mindkettőjüknek az lett volna a sorsa, hogy itt a szigeten találkozzanak, és azt tegyék, amit most terveztek. Vagy a javíthatatlan romantikus megint felülkerekedett benne?

– Mióta először megláttalak, nem vágyom másra, mint hogy veled töltsek egy szerelmes éjszakát.