Alexander G. Th omas

MEGSZÁLLOTTAK

tesla-jav.indd 1 tesla-jav.indd 1 2015.08.19. 13:05:29 2015.08.19. 13:05:29

tesla-jav.indd 2 tesla-jav.indd 2 2015.08.19. 13:05:30 2015.08.19. 13:05:30

Alexander G. Th omas

MEGSZÁLLOTTAK

A Tesla-hadművelet

– regény –

Kocsis Kiadó

Budapest, 2023

tesla-jav.indd 3 tesla-jav.indd 3 2015.08.19. 13:05:30 2015.08.19. 13:05:30

ISBN 978-615-6372-40-6

Minden jog fenntartva

© Matuscsák Tamás, 2023

© Kocsis Kiadó, 2023

javitott.indd 4 javitott.indd 4 2023. 02. 05. 12:55:08 2023. 02. 05. 12:55:08

A műben szereplő személyek, helyszínek és események

túlnyomó többsége valóságos, ám a regény cselekménye fi kció.

Vagy talán mégsem?!

tesla-jav.indd 5 tesla-jav.indd 5 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

tesla-jav.indd 6 tesla-jav.indd 6 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

„Mindent és mindenkit, ami vagy aki a múltban

nagyszerű volt, megpróbálnak nevetségessé tenni,

legyőzni és eltüntetni – de hiába, mert végül megerősödve,

nyertesen kerülnek ki a küzdelemből.”

Nikola Tesla

tesla-jav.indd 7 tesla-jav.indd 7 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

tesla-jav.indd 8 tesla-jav.indd 8 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

PROLÓGUS

1943. január 7-én New York-i szállodai szobájában holtan talál-ták minden idők egyik legnagyobb zsenijét, a modern kor atyját, a szerb származású Nikola Teslát.

Szép kort, nyolcvanhat évet élt meg.

Számtalan találmánya az elektromotortól  a távirányítóig ma is meghatározó eleme mindennapi életünknek.

Az általa lefektetett elvek alapján használunk ma vízerőműve-ket, radart, rádiót, mikrohullámú sütőt, mobiltelefont és sok-sok más eszközt.

Az újságok és a társasági hírek folyamatosan beszámoltak éle-tének legfontosabb eseményeiről – hatalmas sikereiről éppúgy, mint óriási kudarcairól.

Halála után számtalan műben emlékeztek meg róla, amelyek mérnöki munkája mellett különc egyéniségét is mélyrehatóan tárgyalták.

Alakja ma is gyakran feltűnik az irodalomban és a fi lmvásznon éppúgy, mint az UFO-hívők vagy a  jövőkutatók könyveiben és internetes felületein.

A New Yorker Hotel 3327-es szobájában tehát egy szép, kerek élettörténet zárult le, amelynek látszólag minden részletét jól is-merjük.

Látszólag.

– 9 –

tesla-jav.indd 9 tesla-jav.indd 9 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

tesla-jav.indd 10 tesla-jav.indd 10 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

1. fejezet

INDULÁSOK

New York, 1943. január 8.

– Főnök, törjük be az ajtót! – szólt Hunt ügynök társának, aki szokás szerint éppen mogyorót majszolt kockás szövettel bélelt ballonkabátjából. Az idősebb ügynök bal zsebében voltak a még érintetlen termések, míg az üres héjakat a jobb zsebében gyűjtötte.

Szakadatlan karmozgása két zsebe és a szája között azonban öt percen belül immáron másodszor is megszakadt. Pár pillanattal ezelőtt az zavarta meg a  táplálkozásban, hogy a  lift megállt az emeleten, és két feltűnően magas, ballonkabátos férfi készült kilépni belőle, ám amikor meglátták a folyosón várakozó két ügynököt, zavartan motyogtak valamit, és gyorsan visszaléptek a  csillogó üvegfülkébe, amely rögtön elindult velük lefelé. Másodszorra Hunt ügynök meglepő felszólítása állította meg a kezét.

– Na mi lesz már, Percy?! – nógatta társát Hunt újra.

Foxworth1 ügynök arca őszinte csodálkozásra váltott. Nem az lepte meg, hogy fi atal társa a keresztnevén szólította, hiszen sosem tartották be a főnöki utasítást, miszerint Prérifarkasnak és Földi-kutyának kellene hívniuk egymást, mert ezt végtelenül röhejesnek tartották. Még azt is értette, hogy az állítólag Nobel-díjra is jelölt, nagyon idős tudós szobájába Hunt ügynök miért akar csak úgy betörni, hiszen a szemében a fi ú egy igazi címeres ökör volt, akitől nem lett volna túlságosan meglepő egy ilyen akció.

1 Percy E. Foxworth ügynök (1906–1943), a történet idején az FBI New York-i irodájá-

nak helyettes igazgatója.

– 11 –

tesla-jav.indd 11 tesla-jav.indd 11 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

„Vízszintes 3: Halloween elengedhetetlen kelléke, hat betű. TÖKFEJ”, jutott a megszállott rejtvényfejtő Foxworth eszébe a tökéletes meghatározás.

Az ajtó betörését felvető Huntra meredő Foxworth csodálkozó arckifejezése leginkább annak volt köszönhető, hogy társa kezében egy gyönyörű, art deco stílusú kulcstartón egy nem kevésbé míves kulcs függött, a  kulcstartón pedig négy számjegy állt: 3–3–2–7. Ugyanaz a négy, mint az ajtó felett.

– Steve fiam, miért is akarod betörni az ajtót?! – tette fel a költői kérdést, miközben tekintetét a kulcsra függesztette, de valójában tudta a választ: a srác már nem volt egészen magánál.

Néhány hete kapta meg a behívóját, így szíve most már heve-sen zakatolt, kevés esze pedig ott járt, ahová másnap hajnalban indulnia kellett: valami Új-Guinea nevű istenverte sziget sötét dzsungele mélyén fanatikus japcsik fognak ész nélkül lövöldözni rá.

Azaz a pokolba tartott…

ܐ

Nem volt kérdéses Foxworth számára, hogy valami komoly gond van a 86 éves feltalálóval, hiszen hajnalban távcsövén át meglepve látta, hogy hiába kopogtattak Tesla ablakán éhes galambjai, a tudós nem etette meg őket, amit pedig sosem mulasztott el az elmúlt csaknem évtizednyi időben, amióta az FBI a Nyolcadik sugárút egyik szemközti ablakából fi gyelte őt.

A madarak minden reggel öt óra húsz perc körül jelentek meg az ablakpárkányon. Eltotyogtak a  tudós ablakáig, aki pontosan öt óra huszonöt perckor felhúzta az ablakot, és eléjük szórta az étkezéseiből gondosan összegyűjtött morzsákat. A tudós ilyenkor néhány percig szeretettel nézte őket, főleg három kis kedvencét: Athost, Porthost és Aramist, ahogy az ügynökök elnevezték őket, mivel ezek a galambok szinte Tesla testőreivé váltak.

Az öreg zseni ezt követően meghallgatta a  félhatos híreket a rádióban, majd pizsamából kényelmes pamut kezeslábasba öl-

– 12 –

tesla-jav.indd 12 tesla-jav.indd 12 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31 tözött, és belekezdett kimerítő reggeli sétájába. Összenyitotta két szállodaszobáját, amelyeket az utóbbi néhány évben sosem hagyott el, és az így keletkezett tizenkét méteres távon fordult megállás nélkül oda-vissza, oda-vissza, mintegy két és fél órán keresztül. Foxworth kiszámította, hogy a vézna vénember így naponta 8-10 mérföldet sétált fel és alá a szobáiban. Aztán pontban nyolckor a  tudós megivott egy liter kristályvizet, lezuhanyozott, felöltö-zött, megreggelizett, végül odaült az íróasztalához. Az ügynökök minden mozdulatát feljegyezték, így e szokásairól is kimerítő részletességgel írtak.

Pontosabban csak ezekről, mivel más említésre méltó sosem történt vele. A vénember élete számukra végtelenül unalmasnak tűnt. Egész nap dolgozott, reggel 9-től este 6-ig, majd vacsora után este 8-tól éjjel 3-ig. Vagyis ez nem volt ilyen egyszerű…

ܐ

Foxworth nehezen vallotta be magának, de csaknem három és fél évig tartott, mire rájött, hogy a tudós mit is csinál egész nap a foteljében, miközben kifelé bámul az ablakon. Dolgozott. Azon-ban úgy, ahogyan az ügynök azelőtt még soha senkit sem látott dolgozni.

Percy apja Purvisban, a  fűrészmalomban naphosszat fenyő-deszkákat vágott, pokoli porban és zajban. Az munka volt.

Édesanyja, aki német bevándorlóként, nyelvtudás nélkül csak igen keservesen talált magának munkát, a helyi elmegyógyintézet magatehetetlenre szedált betegei alatt cserélte a  lepedőket és az ágytálakat. Az is munka volt, méghozzá átkozottul kemény munka.

Foxwortht fi atalkorában a nyári szünetekben apja beadta a vas-úthoz, ahol a sérült sínek javításán dolgozott. Az aztán munka volt a javából. Roppant nehéz fi zikai munka, hiszen mázsás síndarabokat kellett ide-oda cipelni, forgatni, kalapálni, csiszolni.

De ülni egész nap egy fotelben, és csak bámulni az ablakon át… Az is lehet munka?! Aztán rájött. Lehet!

– 13 –

tesla-jav.indd 13 tesla-jav.indd 13 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

Foxworth ügynök ugyanis kicsit sem volt buta ember. Nem véletlenül lett az USA egyik legbefolyásosabb emberének, J. Edgar Hoovernek 2 a személyi asszisztense alig három évvel azt követően, hogy belépett az FBI-hoz.

A megfi gyelések üres óráiban keresztrejtvényt fejtett, esténként pedig rengeteget olvasott, mégpedig kizárólag igényes szépiro-dalmat. Mérhetetlen tudás halmozódott fel benne, betartva apja egykori intését, aki Swift Gulliverjét és más, hasonlóan remek könyveket olvasva fel neki már kiskorában megértette vele, hogy milliomos ugyan sosem lesz belőle, ám attól még gazdag, nagyon gazdag lehet – legalábbis tudásban, műveltségben és érzelmekben…

Foxworth így tehát szép lassan rájött Tesla egyik titkára: az aggastyán fejben dolgozott. De nem úgy, mint mások. Sokan gon-dolkoznak valamin, aztán papírra vetik gondolataikat. Ő azonban nem ezt tette.

Tesla kitalált valamit – általában egy gépet vagy más beren-dezést –, majd elképzelte annak legkisebb részleteit is. Fejben összerakta az alkatrészeket, elindította a masinát, aztán megfi gyelte működését, kijavította hibáit, tökéletesítette funkcióit, csinosítgatta küllemét, fejlesztette hatékonyságát.

Ez sokszor hetekig, hónapokig tartott nála.

„Függőleges 33: háromdimenziós emlékezet, két szóban. VIR-TUÁLIS MEMÓRIA”.

Munka közben Tesla klasszikus zenét hallgatott a  rádióból (Edison iránti ellenszenve miatt sohasem hanglemezről), és ki-bámult az ablakon, mintha csak a szélfútta felhőket nézte volna. Valójában a munkadarab mélyén járt. Aztán egyszer csak fogta jellegzetes zöld ceruzái egyikét, és percek alatt hihetetlen precizi-tással lerajzolta az egészet, az utolsó csavarig, ellátva a szükséges szöveges magyarázatokkal, kiegészítésekkel. Jegyzeteiben sosem

2 John Edgar Hoover (1895–1972) az amerikai Szövetségi Nyomozóiroda (röviden FBI),

és annak elődje, a BOI (Bureau of Investigation) meghatározó igazgatója volt, aki 48

évig, egészen haláláig töltötte be hivatalát.

– 14 –

tesla-jav.indd 14 tesla-jav.indd 14 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31 volt javítás, áthúzás vagy radírozás. Csak akkor vetett papírra valamit, amikor az a fejében már tökéletesen összeállt.

Foxworth majdnem napra pontosan kilenc éve követte a tudós életét, hiszen Tesla 1934. január 2-án költözött az alig néhány évvel korábban megnyílt ultramodern szállodába, a New Yorkerbe, és azóta az ügynök felügyelte a megfi gyelését. Azt is tudta, hogy nem véletlenül ezt a lakhelyet választotta az idős ember, aki korábban már számtalan más hotelben is lakott.

Az épületben éppen 1083 szoba volt, ami hárommal osztható szám, így eleget tett a tudós egyik közismert bolondériájának, aki a hármas számjegy megszállottja volt.

„Függőleges 6: egy bizonyos szám rögeszmés használata, tizen-egy betű. ARITMOMÁNIA”, ugrott be a beteges ragaszkodás ezen formájának pontos megnevezése az ügynöknek.

Tesla mindig háromszor járta körbe a  Bryant Parkot, majd hazatérés előtt háromszor megkerülte a New Yorkert is, amikor még kijárt a szabadba sétálni.

Az ügynökök először azt hitték, hogy a tudós le akarja rázni esetleges követőit, de aztán megfi gyelték, hogy mindent a hármas szám bűvöletében csinált: az ételét mindig három részre osztotta, háromszor mosott kezet, aztán itt volt a három galamb is…

Előfordulhatott, hogy csak egy ősi katolikus rítust követett, amint Buillon Gottfried is tette 1099-ben, amikor a  Jeruzsálem visszafoglalására indított végső támadás előtt seregével háromszor megkerülte a várost, hogy megtisztulást nyerjen.

Persze lehet, hogy ortodox pap édesapja miatt tisztelte túlsá-gosan is a hármas számot, mint a Szentháromság jelképét.

„Vízszintes 21: Ír szent, aki országa jelképévé tette a háromlevelű lóherét, hét betű. PATRICK”, gondolta erről Foxworth.

Az sem kizárt, hogy matematikai gondolkodása vezetett a leg-kisebb „szerencsés” prímszámhoz fűződő bizarr viszonyához. De a  legvalószínűbb mégiscsak az volt, hogy egyszerűen kilométer-hiánya volt: imádott sétálni, viszont a park és a hotel közötti alig negyedórás táv nem volt elegendő számára, így kicsit kipótolta azt…

– 15 –

tesla-jav.indd 15 tesla-jav.indd 15 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

ܐ

A New Yorker szálloda arról nevezetes, hogy minden megtalálható benne, amire csak egy vendégnek szüksége lehet: műtővel fel-szerelt saját kórház, műjégpályája, négy saját rádióadó és millió más szolgáltatás, mint például a világ legnagyobb borbélyüzlete. Ezek révén a vendég mindent megtalál a falakon belül is, ha nincs kedve kimenni a hatalmas épületből. Ha viszont diszkréten mégis el kívánja hagyni azt, akkor az utcai kijáratok mellett egy csodás, art deco csempékkel dekorált, föld alatti folyosón keresztül egyenesen a Pennsylvania vasútállomásra juthat…

A szálloda éttermében akkoriban harmincöt szakács és egy kisebb hadseregnyi egyéb alkalmazott leste a  vendégek minden óhaját, így Tesla furcsa étkezési szokásait is könnyen ki tudták elégíteni. A  tudós mindig pontosan 20 óra 10 perckor kezdett vacsorázni, miután telefonon megrendelte az ételt. A  saját szál-lodáján kívül néha-néha a  Delmonico’s vagy a  Waldorf Astoria konyhájáról rendelt, főként amikor nagy ritkán látogatója akadt. Mindig csak az ügyeletes főpincérrel volt hajlandó beszélni, és elvárta, hogy személyesen ő  is szolgálja fel – az általában meg-lehetősen egyhangú – rendelést. A tudós utolsó éveiben szigorúan vegetáriánus kosztra tért át, így szinte kizárólag kenyeret, tejet, mézet, zöldségeket és frissen facsart gyümölcsleveket fogyasztott – meglepő módon viszont gyümölcsöket soha…

A hotel mosodájának óriási volt a kapacitása, így zokszó nél-kül tűrték Tesla elvárását, aki az étkezésenkénti tizennyolc tiszta damasztszalvéta mellé napi negyvennyolc frissen mosott kéztörlő törülközőt is kapott, mivel kényszerbetegsége miatt naponta több tucat alkalommal mosott kezet, mindig háromszor, külön-külön törülközővel szárítgatva meg kezét.

„Függőleges 21: tisztaságmánia, tizenegy betű. ABLUTOMÁ-NIA”, jutott Foxworth eszébe ez a ritkán használt kifejezés.

Tesla vacsora után gyakran pasziánszozott egy fél órát, majd furcsa szokásának engedve lehúzta zokniját, és nagylábujját húzo-

– 16 –

tesla-jav.indd 16 tesla-jav.indd 16 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31 gatta, százszor az egyik lábán, százszor a másikon. Egy újságcikk szerint hitt abban, hogy ez hatásosan stimulálja agysejtjeit.

– Bárcsak ez ilyen könnyen menne… – sóvárgott Foxworth, amikor erről olvasott.

Mindezek után Tesla megfürdött, majd visszaült az íróasztalá-hoz, és legtöbbször hajnalig újra gondolataiba merült. Ablakából közben rácsodálkozott a fényesen csillogó Chrysler Buildingre, és New York millió más fényére: a neonokra, a lámpafényben úszó sugárutakra, a  kisebb utcák lámpafűzéreire, az épületeket meg-világító refl ektorokra és a számtalan világító lakás- és irodaablakra. A  kivilágított város csodás fényei mind-mind neki és találmá-nyainak voltak köszönhetőek, mert az ő  váltóáramú rendszere nélkül még mindig Edison ötlettelen egyenáramát használnák, annak millió és egy nyűgével-bajával, így a  fényár helyett csak itt-ott pislákoló villanykörték halvány derengése látszana a Nagy Almában, a külvárosok pedig esténként sötétbe burkolóznának.

Lefekvés előtt aztán a  zseni mindig ivott még egy pohárka whiskey-t, amit a hosszú élet legfőbb biztosítékának tartott, ezért sosem mondott le róla…

ܐ

A New Yorker még egy egyedülálló különlegességgel is bírt: az alagsorában állt a  világ legnagyobb magánerőműve, amely ak-kora teljesítményre volt képes, hogy egy harmincötezer lakosú kisvárosnak is elegendő energiát biztosíthatott volna. Arra nem tudtak rájönni az ügynökök, hogy vajon miért van Teslának szüksége ennyi energiára, illetve szüksége van-e rá egyáltalán, de valószínűnek tartották, hogy ez volt a legfőbb oka annak, hogy éppen ezt a szállodát választotta lakhelyéül.

A tudós sosem húzta be a függönyét, így Foxworth és kollégái messzelátóikkal gond nélkül betekinthettek látszólagos semmit-tevésébe, csupán a szoba egyik sarkát takarta el előlük fal, aminek azonban nem tulajdonítottak különösebb jelentőséget.

– 17 –

tesla-jav.indd 17 tesla-jav.indd 17 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

Az FBI ügynökei vért izzadtak, hogy valami érdekeset találjanak munkájukban. Naphosszat lesték a New Yorker szürke piramisát, de csupán a ki-be járkáló sztárok rendszeres megjelenése kötötte le fi gyelmüket. Benny Goodman, Spencer Tracy, főként pedig a gyönyörű Joan Crawford ezerszer jobban érdekelték őket, mint a szenilis, vén hülye, ahogy maguk közt Teslát hívták.

Csak Foxworth gondolkodott másként. Próbált belelátni az öreg fejébe, bár nem ment sokra vele. Már arra is büszke volt, hogy megértette, abban a  fejben igenis történnek dolgok. Mégpedig igen nagy dolgok…

Ott volt például az az eset a körtével.

Hunt, mint általában, valamilyen hülye baseballújságot ta-nulmányozott éppen, miközben szokása szerint bagót rágott, amelyet rendszeres időközönként egy üres sörösdobozba köpött. Foxworth-t rettenetesen idegesítette a fi ú, de nem bántotta. Ak-koriban tudta meg, hogy a  szegény srácnak nemsokára a  japán frontra kell indulnia…

Tovább fi gyelte hát a  távcsövön át Teslát, aki mint mindig, a  foteljében ült, egy zöld ceruza végét rágcsálta, és kifelé bámult, a viharfelhős égre. A tudós bal kezében egy körtét tartott, amelyet időnként mintha megszagolt volna. Foxworth-t szórakoztatta, hogy a jelenet mennyire hasonlított arra, amit néhány nappal korábban egy könyvben Schiller munkamódszeréről olvasott: a német író alkotás közben mindig rohadt almát szagolgatott, hogy abból nyerjen ihletet…

De a német író almája biztosan nem világított. Tesla kezében viszont egyszer csak kigyulladt a villanykörte…

Foxworth hiába meresztgette a  szemét, csavargatta látcsöve optikáit, nem látott semmiféle kábelt sem a  közelben. A  tudós felállt, és az ablakhoz lépett, így az ügynök már egyértelműen megbizonyosodhatott gyanújáról: a fényforrásról a világon sem-milyen vezeték sem lógott. Az ügynöknek váratlan ötlete támadt. Az íróasztalán álló olvasólámpából gyorsan kicsavarta az izzót, és erősen markába szorítva Tesla felé fordította. Ez a körte is felizzott, még ha csak halványan is!

– 18 –

tesla-jav.indd 18 tesla-jav.indd 18 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

Foxworth sokat olvasott már az elektromosságról meg arról, ahogy a New York-i gázlámpákat mindenütt Edison villanyfényére cserélték, így tudta, olyan nem létezik, hogy egy körte csak úgy világít. Attól a  naptól kezdve még fi gyelmesebben próbálta ki-fürkészni az öregember titkait. Elolvasott hát minden fellelhető irodalmat a közismert tudósról, bár azok nagy része olyannyira szakmai munka volt, hogy nem sokat értett belőlük. Volt azonban jó néhány könnyebben emészthető információ is. Ezekből meg-tudta, hogy Tesla egyik legkedvesebb kutatási területe a vezeték nélküli energiaátvitel, sőt egyes leírások szerint már Colorado Springs-i laboratóriuma körül is izzók százai világítottak a hóban, bármiféle vezeték nélkül, így talán nem is kell annyira meglepő eseménynek tartani a kezében világító körtét…

ܐ

Három nappal azelőtt, hogy az ügynökök elszánták magukat a  tudós szobájába való behatolásra, egy igazán váratlan dolog történt.

Tesla – kilenc év után először – összehúzta a  függönyöket. Ezután némi villódzás látszott az ablak mögül, sőt pár pillanat-ra mintha elsötétült volna az épület, azonban ebben nem voltak egészen biztosak…

Aztán ez a  villódzás az előző nap, nem sokkal a  korai söté-tedés után újra megismétlődött, de a  szokatlan téli zivatarban, amelyben villámok is cikkáztak, ezt sem lehetett határozottan állítani, bár mintha a szálloda neonfényei is kikapcsolódtak volna egy-két percre…

Reggel kikérdezték a portást és a szálloda többi alkalmazott-ját is, ám ők nem tudtak semmiről, csak az tűnt fel nekik, hogy Tesla szokatlan módon még nem nyúlt az ajtaja elé odakészített reggelis tálcához. Alice Monaghan, az ügyeletes szobalány nagyon furcsállta ezt, mivel az öregúr a galambjai miatt minden hajnalban bevitte a tálcát, rajta a sok morzsát adó kaláccsal…

– 19 –

tesla-jav.indd 19 tesla-jav.indd 19 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

Foxworth tudta, hogy Tesla már a 87. életévét tapossa, és igen rozoga öregembernek tűnik, ráadásul gyakran köhécselt is, a szo-báját pedig évek óta nem hagyta el. A harminchét éves ügynök már akkor is vénnek tartotta a tudóst, amikor kilenc évvel korábban elkezdte megfi gyelését, most mégis meglepte a gondolat, hogy az aggastyán esetleg meghalt.

– Miért éppen most halna meg? Miért nem tegnap? Vagy hol-nap? – tette fel magának a kérdést.

Az élet könyörtelen logikája szerint egy ilyen koros ember esetében semmi különös sem lett volna ebben, mégis az ügynö-köt valahogy az az érzés kerítette hatalmába, hogy a tudós még mindig él. Két napja még látta, amint lesétálta a szokásos napi tíz mérföldjét, és utána egyáltalán nem tűnt fáradtnak…

Foxworth távcsövével még egyszer alaposan megnézte magá-nak az ablakot, de a  függöny meg sem rebbent. Lépniük kellett hát. Kollégájával visszamentek a hatalmas hotelbe, és letáboroztak a 3327-es szoba elé, hátha mégis csak elaludt az öreg zseni.

Azt nem sejtették, hogy ez a szobaszám sem volt véletlen. Tesla nemcsak a 3-as számjegy bűvöletében élt, de ez a négyjegyű szám egy ennél sokkal fontosabb rejtély kulcsát is magában hordozta…

A reggelizőtálca továbbra is érintetlenül hevert a folyosó sző-nyegén, a szobából pedig a legkisebb zaj sem szűrődött ki, hiába füleltek.

Foxworth örült, hogy végre kimozdulhatott megszokott őrhelyükről. Több kilót hízott az elmúlt évek során, mivel megfi gyelőhelyük éppen a  Famous Famiglia pizzéria feletti épületben volt, ahová az étteremből szakadatlanul áradt felfelé az isteni prosciutto-, grana- és oregánóillat. Annak érdekében, hogy valahogy úrrá tudjon lenni gyomornedvein, kénytelen volt elfogyasztani egy-egy családi pizzát azokon a napokon, amikor Tesla megfi gyelésén dolgozott, emellett egész nap sós mogyorót majszolt. Társa folyamatos bagórágással próbálta csillapítani ha-sonlóképpen felfokozott étvágyát, ám vajmi kevés sikerrel, így ő is felszedett néhány kilót.

– 20 –

tesla-jav.indd 20 tesla-jav.indd 20 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

Hunt most úgy nézett a  kezében lógó kulcsra, mintha nem ő  maga kérte volna el néhány perccel korábban a  pótkulcsot a  recepcióstól, hogy ügynökélete utolsó munkanapján teljesítse kötelességét, és felfedje egy minden bizonnyal halott aggastyán tetemét. Udvariasan kopogott tehát, ám miután nem kapott vá-laszt, bedugta a kulcsot a zárba, elfordította azt, majd lenyomta a kilincset, és belépett a szobába. Aztán elájult.

ܐ

Foxworth több mint tíz éve dolgozott az FBI-nak, és mindent látott már, amit ebben a szakmában látni lehet, a szeszcsempészek bandaháborújának véres leszámolásaitól a világválság miatt felhő-karcolóból kiugrott szerencsétlenek felismerhetetlenségig össze-zúzódott holttestén át a Hindenburg léghajó szénné égett utasaiig. Azonban csak azt hitte, hogy már mindent látott. Most, amikor átlépett a küszöbön még aléltan fekvő társa felett, és körbenézett, neki is földbe gyökerezett a lába.

A szállodaszobában látszólag tökéletes rend uralkodott. Talán csak az volt kicsit szokatlan, hogy a komódon két rádiókészülék is állt, de a rádiózás egyik kifejlesztőjénél ez sem volt túlságosan meglepőnek mondható. A bevetett ágy érintetlenül állt a sarokban, a polcokon katonás rendben sorakoztak azok a vaskos dossziék, amelyek Tesla titkait rejtették, a szoba közepén pedig ott állt az íróasztal, néhány üres papírlappal és a jellegzetes zöld ceruzákat tartalmazó dobozzal.

Az ügynök egy pillanatig üres tekintettel nézett az írószerszá-mokra, aztán halványan elmosolyodott. Addigra Hunt is össze-szedte magát kissé, és még kábultan ugyan, de lassan Foxworth felé közelített, kérdően nézve vigyorgó társára.

– Tudod, fi am, hogy ezek a  ceruzák elvileg egyenként tizen-négyezer-kilencszázhatvanegy dollárt érnek? – mutatott Foxworth a  plajbászokra, hogy elterelje kissé társa fi gyelmét. Hunt sápadt arca kikerekedett.

– 21 –

tesla-jav.indd 21 tesla-jav.indd 21 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

– De hiszen az a Western Unionos srác három centért hozza darabját minden hónap első hétfőjén, pontosan reggel tizenegy óra nulla nullakor. Minden alkalommal egy tucatot. Többször kikérdeztem már róla.

Hunt gondolkodott egy kicsit.

– Majdnem tizenötezer dollárt?! És mi az, hogy elvileg? – kér-dezte.

Az érték és az eladási ár közötti különbség okát Foxworth a rejtvényújságokból ismerte: ezeket a zöldeskék színű ceruzákat bezúzott használt bankjegyekből állították elő, és valaki kiszámol-ta, hogy átlagosan 14 961 dollárnyi tönkrement bankóból préseltek egy-egy írószerszámot.

– Persze a 14 961 is egy hárommal osztható szám… – ismerte fel Foxworth.

Társát most nem érdekelte ez az információ. Szinte túlzott fi -nomsággal húzta meg főnöke vállát, hogy arra fordítsa, ahonnan megláthatja ájulásának okát…

ܐ

A szép mintájú, egyébként makulátlanul tiszta szőnyegen emberi végtagok hevertek, amelyek egy nagyon idős ember szürke, rán-cos, aszott testrészeinek tűntek, egy gyanús, kékes színű, apró, kocsonyás tócsa társaságában. Ezeken kívül sehol egy vércsepp vagy bármi egyéb szennyeződés, miként Tesla egyéb testrészeit sem lehetett a helyiségben fellelni.

Foxworth értetlenkedve kiment a  fürdőszobába is, hátha ott magyarázatot talál a rejtélyre, de ott sem látott semmi különöset. Amúgy is barázdált homlokán háromszor annyi redő jelent meg, mint máskor. Egy szót sem értett az egészből.

Közben Hunt imbolyogva az ablakhoz ment, felhúzta, és kihajolt a zajos utca fölé, mélyet szippantva a friss levegőből. Színe lassan kezdett visszatérni. Közelebb lépett feletteséhez.

– 22 –

tesla-jav.indd 22 tesla-jav.indd 22 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

– Főnök?! Percy!!! Mi ez? Mi történik itt? – kérdezte már-már kiabálva.

– Nem tudom, fi am. Mindenesetre menj át a lakásba, és hozd át a fényképezőgépet a vakuval, pár jutazsákot, na meg egyet abból a fekete hullazsákból… De várj csak! Mi az ott?! – mutatott egy, a szoba rejtett sarkában álló ruhásszekrényre, benne egy vörösréz karikaszerű valamivel, amelynek közepén emberfej méretű sárga fémgolyó lebegett a semmiben. A berendezést vezeték kötötte az elektromos hálózathoz, körülötte pedig lilás fény táncolt.

– Steve, húzd ki gyorsan! – parancsolta Foxworth, akit hatal-mába kerített az ismeretlentől való félelem, ahogy annak idején a  világító villanykörte esetében is. Hunt fogta a  zsinórt, és ki-rántotta a falból. A vörösréz karika rögtön elemeire hullott, a sárga fémgolyó pedig hangos koppanással a földre zuhant, és begurult az ágy alá. Hunt kérdően felhúzta a szemöldökét, de nem kapott választ a társától.

– Jól van, indulj már! – mordult rá magyarázat helyett Fox-worth, aki valójában saját magára volt mérges, amiért képtelen volt értelmezni a helyzetet. A fi ú megkönnyebbülten hagyta el a szobát.

Foxworth először kiemelte a tökéletes gömbnek tűnő tárgyat az ágy alól, és a  fekhelyre helyezte. A  testrészekhez nem nyúlt, mivel azokat először le akarta fényképezni, de nagyon alaposan megnézte őket. Ettől azonban csak még zavartabb lett. A végtagok ugyanis oly módon kerültek eltávolításra, mintha csak egy gyík farkát törték volna le. Sem seb, sem vér, sem semmi más jel sem utalt erőszakra. Egyszerűen nem volt meg hozzájuk a test többi része, de egyéb szokatlan jelet nem vett észre.

A kézen viszont egy gyönyörű pecsétgyűrű díszelgett, amely egy férfi n kicsit furcsán mutatott, mivel egy szokatlanul nagyméretű drágakő díszítette. Foxworth a fényképek elkészítése után lehúzta a kézről az ékszert, és az ablak felé fordította, hogy természetes fényben is láthassa. Csaknem elejtette, úgy meglepődött, ugyanis az addig világoszöld színű kő – a  függöny résein át beáramló napfény hatására – hirtelen smaragdzöldre váltott. Foxworthnak

– 23 –

tesla-jav.indd 23 tesla-jav.indd 23 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31 egy pár másodpercébe került, amíg agya egy eldugott fi ókjából megérkezett a válasz erre a különös jelenségre.

„Vízszintes 36: kristály színváltása, tizenkét betű. PLEO-KROIZMUS”.

A gyűrű nem hasonlított azokhoz az ékszerekhez, amelyeket Foxworth – már csak szakmája miatt is – korábban megismert. Az ügynököknek munkájukhoz el kellett sajátítaniuk a különböző csiszolási típusokat, így Foxworth hamar megállapította, hogy úgynevezett „table cut”-csiszolással kialakított drágakővel van dolga, még ha nem is az általánosan használt módszer szerint munkálták meg.

Drágakövek esetében táblának a kerek kő legfelső, lapos részét nevezik, ez alatt helyezkedik el egy enyhén széttartó rész, a korona, majd a kő legszélesebb éle, a perem. Továbbhaladva a kő tölcsér-szerűen szűkül, ez a pavilon, majd csúcsban végződik, amely lehet hegyes vagy lapos. Az utóbbi évszázadokban mindig sokfelszínűre csiszolják a köveket, általában ötvenhét vagy ötvennyolc oldalúra (attól függően, hogy a csúcs ki van-e hegyezve), mivel ez a meg-munkálás hozza elő a kő legszebb fényét.

A Foxworth kezében lévő kő egész másként került megmun-kálásra, formája azonban jóval egyszerűbb volt: a tábla széles volt, amely alatt a korona meglehetősen magas, a pavilon pedig egyetlen, lapos, falak nélküli, kúp alakú hengerpalást, hegyes csúccsal az alján.

A drágakövet befoglaló ezüstszínű fémfoglalat az ügynök megállapítása szerint platinából készült, de olyan módon, hogy az csak a kő peremét vette körbe karikaszerűen, a drágakő alsó része teljesen csupaszon állt, így teljes hosszában át lehetett rajta látni…

– Igen régi lehet ez az ékszer, talán a  tizennyolcadik század közepe tájáról… – tanakodott Foxworth. – Ugyan nem gyémánt, de nagyon szép, mutatós darab. Biztosan megér pár darab ezrest… – folytatta magában a morfondírozást.

Az ékszeren Foxworth gyakorlott szeme egy apró, szürke toll-foszlányt vett észre.

– 24 –

tesla-jav.indd 24 tesla-jav.indd 24 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

– Ki tehet ilyet? – gondolkodott el néhány másodpercig.

– De milyet? – tette föl magának kis idő múlva az újabb kér-dést. – Valójában mit is tettek? És kik?!

Nem tudott rájönni. Arra pedig végképp nem, hogy hová tűnt az öregember. Éjjel-nappal fi gyelték, így biztosan nem jött ki a szo-bából, amit amúgy közel tíz éve szinte sosem hagyott el, legfeljebb ha a szomszédos helyiségbe vitt át egy-egy dossziét, vagy amikor a reggeli sétáját végezte.

Foxworth mély levegőt vett, és még egyszer megpróbálta átgondolni az elmúlt napok történéseit: Tesla néhány napja telefont kapott Washingtonból. Ugyanazon a  napon járt nála két ballonkabátos, magas férfi , akiről nem sikerült semmit sem megtudniuk, bár sejtették, hogy kik lehettek. De a látogatás után még látták az öreget a „Három testőrt” etetni, így a „vendégei” sem bánthatták…

ܐ

Hunt visszaért a fényképezőgéppel és a zsákokkal. Tekintete kerülte a testrészeket.

– Te fi ú! Nem jutott eszedbe valami, amit az elmúlt pár napban láttál, de nem mondtál el nekem? – kérdezte tőle Foxworth.

– Ne haragudjon, főnök, de nem gondoltam volna, hogy bármi jelentősége lehet… – szabadkozott a nagydarab fi ú. Foxworth még jobban összeráncolta a homlokát.

– Bejött valaki a szobába? Vagy Tesla kiment innen? – kérdezte mérgesen.

– Nem, dehogy is! – válaszolta a fi ú. – Akkor szóltam volna! Csak hát…

– Na, mondd már! Mi a frász történt?!

– Csak annyi, hogy három nappal ezelőtt, reggel, mielőtt a vén majom behúzta volna a függönyt, megetette a galambokat, majd hir-telen elkapta őket, és bevitte a szobába – válaszolta a fi ú gúnyosan.

Foxworth csalódottan legyintett.

– 25 –

tesla-jav.indd 25 tesla-jav.indd 25 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31

– Ennyi? És aztán? Kiengedte őket? Mert én nem láttam őket mostanában. Hát te?

– Én se, főnök. Esküszöm. Biztosan megette a kis kedvenceit… – röhögött saját rossz viccén Hunt.

– Hülye! – gondolta magában az idősebb ügynök, de már visszanyerte szokásos nyugalmát, így nem bántotta a  fi út. Szét-szedte a  fényképezőgépet, és ezalatt lehiggadt. A  zsebébe nyúlt, és egy ötvendolláros bankjegyet vett elő. Egy heti bére volt, de átnyújtotta a fi únak.

– Na jól van, Steve, rakd ezt el!

A fi ú elképedve állt, nem mert a pénz után nyúlni.

– Na, fogd már, te mamlasz! Menj haza, és vidd el Suzyt vacso-rázni. Utána igyátok le magatokat a sárga földig, hancúrozzatok hajnalig, aztán indulj, és rúgd szét a mocsok japcsik lapos, sárga seggét. Én meg elintézem itt ezt a kuplerájt, ne aggódj!

– Köszi főnök. Mégiscsak rendes pasas maga! – hálálkodott Hunt, és megölelte társát.

– Na jól van, indulj már! A végén még megcsókolsz! – moso-lyodott el Foxworth, bár szíve mélyén keserűen gondolt arra, hogy a fi únak milyen kevés esélye lesz a túlélésre Új-Guinea poklában. Hunt igazi queensi kölyök volt, aki még sosem járt a Hudson fo-lyótól húsz mérföldnél távolabb, ráadásul kevés ésszel, és nem sokkal több ügyességgel volt megáldva.

– Mihez fog ez a szerencsétlen kezdeni a kamikaze-elszántság-gal harcoló sárgák ellen?! – tette fel magának a kérdést Foxworth.

– Hívj fel, kölyök, amikor visszajöttél! – mondta lágy hangon, de jól tudta, ez a hívás sosem fogja megzavarni esti keresztrejtvényeit. Hunt kezet rázott vele, aztán elment…

ܐ

Foxworth mindent gondosan lefényképezett, aztán csomagolni kezdett. Először plasztikzacskókba helyezte a testrészeket. A kékes foltról elszörnyülködve állapította meg, hogy az minden kétséget

– 26 –

tesla-jav.indd 26 tesla-jav.indd 26 2015.08.19. 13:05:31 2015.08.19. 13:05:31 kizárólag az öreg tudós szeméből származott. Tesla ruháit lepedő-be kötötte. Jutazsákba helyezte a fémgömböt, majd egy másikba a fémkarika részeit is.

A legvégén már csak Tesla édesanyjának apró festménye, és két másik falikép emlékeztetett a szobában az elmúlt évtized alatt itt lakó tudósra. Foxworth ezeket is a többi holmi közé tette. Csak a  zöld ceruzákat hagyta a  szobában, amely így már úgy festett, mintha sosem lakott volna benne senki.

Körülnézett, majd csomagjaival a személyzeti lift felé vette az útját. Bár egyedül ő tudta, mit is rejt a fekete plasztikzsák, mégsem vitte rá a lélek, hogy beszálljon vele a szállóvendégek közé.

A végtelenül lassan mozgó lift ben a jelentéstételre gondolt, és elkomorult. Tíz év munkáját, élete talán legfontosabb feladatát így fejezze be?! Hogy nem tud semmit, nem talál semmit, nem ért semmit?! Hogy elveszíti egy Nobel-díjra jelölt tudós holttestét?! És mi lesz, ha valaki rosszra használja fel a találmányokat?! Hiszen ki tudja, micsoda veszedelmek rejtőznek azokban az iratokban. A ke-zében áram nélkül is világító villanykörtére gondolt, és beleborzadt.

Főnökei bíztak benne, kitartása, precizitása legendás volt, példaértékű a fi atal ügynökök számára. Ezt nem akarta eljátszani.

A lift nagyot zökkenve megérkezett, Foxworth pedig fújtatva vonszolta magával csomagjait. Biccentett a biztonsági őrnek, majd kilépett a személyzeti ajtón a forgalmas Harmincnegyedik utcára.

Meglepve ismerte fel saját kopott Fordját, amely pont a bejárattal szemben állt. A hatalmas épületben kissé elvesztette a tájékozódási képességét, így nem is gondolta, hogy éppen parkoló autójánál lyukad majd ki. Elmosolyodott, ahogy ránézett az öreg kocsira. Mint amikor kijön egy keresztrejtvény megoldása…

ܐ

Bepakolta a  holmikat a  kocsiba, majd a  Tesla íróasztalfi ókjában talált 3328-as szobakulcsot lóbálva visszament a  folyosóra, egy takarítónőtől pedig kölcsönkért egy szennyesruha-szállító kiskocsit.

– 27 –

tesla-jav.indd 27 tesla-jav.indd 27 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32

Valaki a  hotelből időközben szólhatott a  tudós unokaöccsé-nek is, aki a  nem túl távoli jugoszláv kirendeltségen dolgozott, a Negyvenötödik utcában, így hamar átért. Sava Kosanovic fel volt háborodva, amikor Foxworth közölte vele, hogy Tesla holttestét már elszállították, a dokumentumokat pedig magával kell vinnie. Végül a fi atal szerb morgolódva, káromkodva, fenyegetőzve bár, de elvonult.

Az ügynök bement a  tudós irattárába, fogta a  féltve őrzött, gondosan kartondobozokba rendezett iratokat, a  ruhás kocsira rakta őket, majd levitte az autójához. Beszállt, és elindult a Cég központja felé. Ott kitette az iratokat, és meghagyta, vigyék őket a Bevándorlási Hivatal központi raktárába, de előtte még pecsé-teljék rájuk: Top Secret. Tudta, hogy így évek múlva sem kerül elő semmi. Olyan, mintha kútba dobta volna a papírokat…

Irodájából felhívta sógorát, és néhány percig beszélt vele.

Kifelé menet aztán belefutott a  főnökébe, akinek röviden el-mondta, hogy az idős tudós meghalt, így behozta az iratait, amit természetesen titokban már többször átnézett, tehát nyugodtan archiválhatóak, amiről intézkedett is. Megnyugtatta feljebbvalóját, hogy gondoskodott már az aggastyán holttestének elszállításáról, és a temetésről is. Az irodavezető szemöldökét kissé felvonva hall-gatta Foxwortht, aztán csak annyit mondott: – Végül is várható volt, nem igaz?! Majdnem százéves volt már az a vén gazember…

Kissé elgondolkozott, aztán még hozzátette: – Kaptam egy felkérést a  minisztériumból. Kell nekik egy összekötő az angol kollégák mellé. Ha eleged van az üldögélésből, akkor néhány nap múlva már indulhatsz is Afrikába. Persze azért ne felejtsd el a je-lentést sem Tesla haláláról…

ܐ

– Adok én nektek jelentést! – gondolta magában Foxworth, mi-közben beugrott az autójába. - Szép lesz, kerek és precíz, mint mindig – tervezte el.

– 28 –

tesla-jav.indd 28 tesla-jav.indd 28 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32

„Függőleges 6: öregkori szellemi leépülés, nyolc betű (latin). DEMENTIA”.

„Függőleges 21: leszakadt vérrög a  test motorjában, tizenhá-rom betű. SZÍVTROMBÓZIS”, ismételgette magában jókedvűen a diagnózist.

Pár óra múlva már ott is lapult a  zsebében egy szabályszerű halotti bizonyítvány és egy temetési jegyzőkönyv, mindkettő Ni-kola Tesla nevére kiállítva, amelyeket egy külvárosi söröző sötét bokszában töltött ki számára Fulton doktor. Természetesen mind-egyik több nappal későbbre szólt, mert még meg kellett várniuk, hogy egy olyan, Teslához hasonló, magas és vékony öregember haljon meg valahol New Yorkban, akinek se rokonai, se ismerősei nincsenek.

A holttest fellelését Fulton doktor vállalta magára, ami számára nem tűnt különösebben nehéz feladatnak, mivel hivatalánál fogva az idősödő kórboncnokhoz került a hatalmas város minden haj-léktalan és más nevesincs emberének porhüvelye.

Foxworth már megírta a jelentését is, és azt a többi dokumen-tummal együtt egy nagy sárga borítékba helyezte. Az ügy ezzel szinte már le is volt zárva, nemsokára indulhatott Afrikába. Előtte azonban még el kellett intézzen egy-két apróságot…

ܐ

Murmanszk, 1943. január 8.

Szergej gyűlölte a Golf-áramlatot. Ez tette ugyanis lehetővé, hogy Mur-manszk a Szovjetunió egyik legfontosabb északi kikötőjévé váljon, mivel öblének vize a meleg áramlat következtében télen sem fagy be.

Szergej édesanyja a jóforgalmú kikötő egyik lebujában volt örömlány, és alig egy éve halt meg borzalmas kínok között, a szi-fi lisz kései következményeiben. A  fi ú akkor még csak négyéves volt… Édesapját sosem ismerte, és ahogy az őt nevelő nagyapja keserű humorral javasolta, a kikötőben megforduló valamennyi

– 29 –

tesla-jav.indd 29 tesla-jav.indd 29 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 tányérsapkásnak „Csókolom”-mal köszönhetett, mivel nem tud-hatta, ki volt az a férfi , akitől valójában fogant.

A kisfi únak így mostanra csak a  nagyapja maradt, akit vég-telenül szeretett. Az  öreg prémvadász volt. Több jegesmedvét is elejtett, így óriási respektje volt a környéken. Szergej gyakran el-kísérte őt a vadászatokra. Legboldogabb napjai azok voltak, amikor nagyapjával kimentek a hó és jég birodalmába, és ott megbújva várták a zsákmányt. Hihetetlenül hosszú órák teltek el szótlanul, a pokolian hideg, ám varázslatosan tiszta levegőjű, meseszép tájban.

Szergej csodálta nagyapja türelmét és azt a precizitást, ahogy puskájával bánt. Ha megjelent a fegyvere célkeresztjében egy sarki róka vagy rozsomák, nem ismert kegyelmet. Puskája egy fi nn So-tilaskivääri m/39-es volt, amelyet azonban az egyszerűség kedvéért „Ukko-Pekkának” becézett mindenki. Nem volt különösebben precíz fegyver, ám jól bírta a farkasordító hideget, így sosem fa-gyott be, ellentétben sok fi nomabb társával, amelyekkel ez gyakran megtörtént ezen a fagyos vidéken…

A nagyapa éles tőrével megnyúzta az elejtett állatokat, és ki-készítette a  bőrüket. Szergej végezte a  besózást, és néhány más feladatot.

Sokszor, mint most is, a  tengerpart közelében vadásztak. Ilyenkor a  fi ú órákig bámulta a  fekete-fehér alkabukókat. Ezek a madarak színük és rövid csőrük miatt kissé hasonlítanak a ping-vinekre, de remekül tudnak repülni is. A  csodálatos pedig az bennük, hogy képesek szinte egész áldott nap a fagypont közeli vízben úszkálni. Szergej nem értette, hogy mitől nem fagynak meg ezek a vékony madárkák abban a vízben, amelynek érintése benne olyan érzést keltett, mintha tűzbe nyúlt volna, ahányszor az állatbőrök kikészítése után kezet mosott…

A fi ú legkedvesebb társa, Lajka szintén egy fekete-fehér élő-lény volt. Nagyapjától kapta az apró, foltos szőrgombócot, amely azonban mostanra már termetes vadászkutyává fejlődött. Lajka ugyanis egy karjalankarhukoira, azaz egy karéliai medvekutya volt. Halálos csendben tudott várakozni a vadászat alatt, ám amikor

– 30 –

tesla-jav.indd 30 tesla-jav.indd 30 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 jelet adtak neki, akkor a közepes termetű, vékony, de izmos kutya gyorsan becserkészte a vadat, és harapásával úgy megragadta azt, hogy semmi esélye sem volt a menekülésre. Olyan bátor volt, hogy még a jegesmedvétől sem ijedt meg.

A kisfi ú hihetetlenül élvezte a természet csöndjét, a nyugalmat. Ennek a legfőbb oka az volt, hogy szinte egész kisgyermekkorát beárnyékolta a szüntelen német támadás a kikötő ellen, az ezzel járó állandó zajjal és szüntelen rettegéssel. Murmanszk olyan ha-talmas pusztítást szenvedett el, amelynél szörnyűbbet talán csak Leningrád élt át. A  védők elkeseredetten harcoltak azért, hogy megakadályozzák a város elfoglalását és a létfontosságú karéliai vasútvonal elvágását, amely a második világháború idején nagy jelentőségű összeköttetést jelentett a  Szovjetunió és a  nyugati szövetségesek között. Fegyverek és más hadifelszerelés, illetve élelmiszer érkezett a kikötőbe, a sarki konvojokkal pedig nyers-anyagok távoztak onnan.

Szergejéknek sokszor hullahegyek közt vezetett az útjuk a vá-rosban, amikor a  kikötőbe vitték nagyapjával az állatprémeket eladásra. A  fi ú úgy megszokta a  halottak látványát, mint más gyerek a játszótéri mászókákét…

Kezdetben nagyapja is részt vett a harcokban, ám súlyos láb-sérülést szenvedett, amely harcképtelenné tette a  már amúgy is idős férfi t.

Most Szergej nagyapja puskájának füstölgő csövét nézte, ame-lyet a kisfi ú életében először sütött el, egyetlen lövéssel leterítve azt a hatalmas jegesmedvét, amely halálosan megsebesítette a menekü-lésre képtelen, sánta öregembert, aki percekkel korábban fegyverét hátrahagyva a dolgát végezni az alig száz méterre lévő dombocska mögé ment. Lajka éppen madarakat kergetett a másik oldalon, így nem vette észre a közeledő éhes jegesmedvét, csaholásától pedig Szergej sem hallhatta nagyapja segélykiáltásait…

A kisfi ú először apró kövekkel letakarta nagyapja testét, majd a tőle látott mozdulatokkal megnyúzta, és kikészítette a hatalmas jegesmedvét. Az  elkészült bőrt a  kikötőbe vitte, és megpróbálta

– 31 –

tesla-jav.indd 31 tesla-jav.indd 31 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 eladni. Néhányan felfi gyeltek az egyedül csatangoló kisfi úra, aki különösebb érzelmek nélkül mesélte el nekik nagyapja halálát, amikor rákérdeztek az öreg hollétére. A kereskedők elvették tőle Lajkát, majd a fi út átadták a katonai rendészetnek, aki így hama-rosan bekerült abba a  lelencházba, ahová a  város számtalan kis árváját gyűjtötték. Ám ő sosem lett olyan, mint a többi gyerek…

ܐ

New York, 1943. január 8.

Lassan sötétedni kezdett, mire Foxworth kiért Bronxba. Autó-rádióját hallgatva, fütyörészve kanyarodott be a  mészárszékek utcájába, ahol rögtön meglátta azt, amiért odament. A  hideg januári kora estén a  vöröstéglás raktárak előtt tucatszámra iz-zottak a szeneskosarak, amelyeknél a böllérlegények melegítették elgémberedett ujjaikat. Az ügynök könnyen észrevette közöttük Icyt, aki két méter tíz centis termetével a  többi izomkolosszus közül is messze kimagaslott.

Foxworth egyszer elengedte a  fekete fi út egy nagyon kényes ügyben, amikor annak éppen saját unokahúgával támadt kedve olyat tenni, amit a  törvény akkor is roppant szigorúan büntet, ha a szóban forgó tizennégy éves kislány már tökéletesen fejlett, és régen nem az első alkalomnál tart, sőt a legkevésbé sem akar ellenállni.

Az ügynök akkoriban egy illegális fegyverkereskedő után nyomozott, aki történetesen éppen Icy mellett lakott, így teljesen véletlenül fényképezte le a fi ú és a kislány szaft os együttlétét. Érezte, hogy még eljöhet az idő, amikor neki lesz szüksége egy apró szíves-ségre, ezért megbeszélte Icyval, hogy nem tesz feljelentést ellene, de egyszer majd megkeresi őt, és az óriás jobban teszi, ha akkor a segítségére lesz. Most Icynak remek alkalma nyílt meghálálni a valamikori diszkréciót, így gyorsan rá is állt a dologra. Először kihúzott a ruhakupacból egy nadrágot, amely hosszban csaknem

– 32 –

tesla-jav.indd 32 tesla-jav.indd 32 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 jó volt rá, hiszen Tesla elég magas férfi volt, közel százkilencven centiméter, mivel azonban mindössze hatvannyolc kilót nyomott, így a  nadrágszárak a  fi ú karjára sem mentek volna fel. Nevetve visszahajította a gatyát a többi ruha közé.

– Rendben, a címkéket kivágom és elégetem, a ruhákat pedig eladom az Állatkert zsiráfj ainak… – viccelődött, de Foxworth komoran nézett vissza rá, így a  fi ú is a  helyzethez jobban illő képpel tette tovább a  dolgát. A  holmikat tartalmazó zsákokkal végigment az izzó kosarak előtt, és mindegyik kosárba bedobott egy-egy adagot, amelyek így percek alatt elégtek.

Végül fogott egy olyan kosarat, amelyben már csak néhány széndarab parázslott, és az ügynök által a  földre helyezett, nyí-lásával felfelé fordított sárga fémgömb fölé helyezte, majd ala-posan megrakta a tüzet. Kivárta, hogy a lángok teljes dühükből tomboljanak a  közben hófúvássá erősödő szélben, aztán lopva körülnézett. A sötét sikátorban rajtuk kívül már nem volt senki, a többiek időközben pihenni tértek, így a tűzre dobta az emberi maradványokat tartalmazó zsákot is, majd nézte, ahogy a hamuvá égő emberi szövetek pora a rézgömbbe hull. A vágóhídi maradéko-kat is ugyanígy szokták elégetni, ezért az elhamvadó hús édeskés szaga akkor sem tűnt volna fel senkinek, ha esetleg mégis jár még valaki a környéken…

Amikor a parázs kihunyt, Icy összekotorta a gömb mellé szóró-dott hamut is, és a lapátból óvatosan a gömbbe eresztette a szürke port, végül pedig visszahelyezte az aranygömb zárócsavarját. Ami-kor mindezzel végzett, Foxworth átvette tőle a sárgaréz tárgyat, és Tesla anyjának apró portréjával együtt egy kartondobozba helyezte.

A hamu mennyisége nyilvánvalóan nem egyezett meg egy teljes holttestéével, így egy kártya hátoldalára ráfi rkantotta: Nikola Tesla szíve, hogy a délszlávok ne foghassanak gyanút, amikor megkapják nemzeti hősük földi maradványait…

Visszafordult Icyhoz.

– Rendes fi ckó vagy te, Icy! Kapsz tőlem valamit! – mondta, és a fi ú legnagyobb meglepetésére egy csodás pecsétgyűrűt adott át.

– 33 –

tesla-jav.indd 33 tesla-jav.indd 33 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 Azt, amelyiket korábban Tesla ujjáról húzott le. Az ügynök erkölcsi érzékével összeegyeztethetetlen volt, hogy megtartsa magának a  gyűrűt, így inkább a  fi únak adta, sem minthogy magyaráz-kodjon róla a  hivatalban, ahol végül úgyis lenyúlná valamelyik enyveskezű raktáros…

– Add ezt el, fi am, végezd el a hentesiskolát, és nyiss egy szép kis üzletet valamilyen rendes helyen. Ne itt éld le az életed, ennél te sokkal többet érsz! – mutatott körbe atyáskodóan.

A fi ú hálásan megköszönte a nem várt ajándékot, és boldogan indult haza.

A városközpont felé aztán Foxworth először a  Százhetven-negyedik utcai hídról a Bronx folyóba dobta a megmaradt fém-alkatrészeket, majd megállt egy éjjel-nappali postahivatalnál, és feladta a csomagot.

„Függőleges 11: Nikola Tesla szülőhelye az egykori Monarchi-ában, hét betű. SMILJAN”, mondta fel a leckét.

– Polgármesteri Hivatal – biggyesztette még hozzá, mivel nem tudta a pontos címet, majd keresztet vetett.

– Béke poraira, professzor úr! – búcsúzott felszabadultan.

ܐ

New York, 1943. január 11.

Dél volt. Ezt Hermann nemcsak a téren álló óra harangjátékából tudta, hanem a gyomra is egyértelműen jelezte a számára. Aznap még semmit sem evett.

Lassú, egykedvű mozdulatokkal kezdte összepakolni apró ládikóját. Először leemelte az agyongyötört, régi lemezt a  gra-mofonról, és gondosan bebugyolálta, majd óvatosan a lemezjátszó fi ókjába helyezte. Levette fekete köpenyét, és a  fadoboz tetejére hajtogatta, majd az egész pakkot betette a kerekes ládájába. Féltő gonddal a  köpenyre helyezte Colas-t, a  marionettbábut, aztán ruhaszárító-csipeszek segítségével annak zsinórjait ügyesen úgy

– 34 –

tesla-jav.indd 34 tesla-jav.indd 34 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 tekerte fel, hogy a madzagok ne csomózódhassanak össze. Végül a baba fölé rakta fekete, háromszögletű posztókalapját, amelybe az aprót gyűjtögette a járókelőktől.

– Összesen csak tizenhárom cent! – kesergett Hermann a ka-lapba nézve.

– Egyre kevesebbet adnak… – legyintett, majd zsebre vágta az aprót. Ahogy mindig, szalutált George Washington lovasszobrának, majd napi megszokott útvonalát követve elindult a Tizennegyedik utcán át az Ötödik sugárút felé. Kicsit sem volt rá büszke, de aznap ismét el kellett mennie a  presbiteriánus templomba. Ott mindig kaphatott ingyen ebédet, és bejelentkezhetett éjszakára, ha még nem telt be minden ágy. Egy-egy éjszakára csak tizenkét hajléktalant fogadott be a  templom, így Hermann télen sokszor a metró szellőzői fölött aludt, szép időben pedig a Central Parkban, ahol délutánonként az Állatkert főbejáratánál amúgy is játszott. Ott is mindig ugyanazt a műsort adta, ahogy délelőtt az Union Parkban. Babonából nem akart változtatni…

1913-ban alapító tagja volt a Salzburgi Marionett Színháznak. Az első bemutatón ő lett Colas hangja éppúgy, mint minden apró mozdulata. Olyan boszorkányos ügyességgel húzogatta a  mad-zagokat, hogy sokan azt hitték, valóban varázsló. Colas ugyanis a darab szerint egy varázsló, aki kicsit szórakozik egy szerelmes-párral, ám az opera végére természetesen újra összehozza őket…

Hermann zengő hangja betöltötte a kis alpesi színház minden apró zúgát, még az egy emelettel lejjebb lévő bejáratnál ülő pénz-tárosnő is tisztán halhatta a nagyáriát a fülkéjében.

Az öreg osztrák bábművész időközben befordult az Ötödik sugárútra, és felnézett a New School University épületére. Nagyot sóhajtott, ahogy minden nap, amikor erre járt. Úgy érezte, neki is járna egy hely ezen az egyetemen, ahol a német nemzetiszocialisták és az olasz fasiszták által elüldözött tudósok részére már tíz év-vel korábban megalapították a Menekültek Egyetemét.3 Hermann

3 University in Exile (1933).

– 35 –

tesla-jav.indd 35 tesla-jav.indd 35 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 számára is bizonyára akadt volna valamilyen oktatói státusz a mű- vészeti szakok egyikén, ám először büszkesége akadályozta meg abban, hogy jelentkezzen, aztán pedig rövid idő alatt már olyan mélyre süllyedt, ahonnan nem volt többé visszaút.

Továbbsétált, miközben gondolatai vissza-visszakanyarodtak óvilági életéhez. Színházuknak kezdetben olyan sikere volt, hogy az 1937-es Párizsi Világkiállításra is meghívást kaptak, ahol arany- éremmel jutalmazták csodás előadásukat. Úgy tűnt, hogy minden a  legnagyobb rendben van. Hermann boldogan élt családjával, szép házuk volt a Mondsee-nél, ő pedig szinte minden este fel- lépett a  salzburgi színházban. A  következő évben aztán jött az Anschluss, és az életük gyökeresen megváltozott. A színháznak felsőbb utasításra túrára kellett indulnia az anyaországba, ahol Hermann elképedt azon, amit látott: a Hitler által fanatizált em- berek láthatóan alig várták a  háború kirobbanását, amit pedig a Harmadik Birodalomban a zsidókkal műveltek, azt Hermann kifinomult ízlése nem bírta feldolgozni. Sajnos, felesége sem volt kevésbé érzékeny az ilyesmire, így védeni próbálta kis füszer- üzlete fiatal, zsidó alkalmazottját, akit a katonák el akartak hur-colni. A Gestapo-őrmester cserébe olyat taszított rajta, hogy az asszony feje a súlyos pénztárgép sarkába ütődött, és a nő többé már magához sem tért. Kómába esett, majd meghalt, mielőtt még férje hazaért volna a turnéról.

Hermann mindezek után jelentős elhatározásra jutott. Kilá- tástalannak érezte otthoni jövőjét, mivel nem kívánta a  barna inges csürhe útját követni, így a Hamburgból induló utolsó hajók egyikével átkelt az óceánon, hogy az Újvilágban próbáljon szeren-csét. Távozásakor gyermekeit az anyósára bízta, abban remény-kedve, hogy nemsokára kivitetheti majd őket az Államokba. Beállt a  Broadway egyik musicaljébe háttérénekesnek, ám sikerült az abban az évben bemutatott tizenegy produkció közül éppen azt az egyet kifognia, amely néhány előadás után megbukott.

Nemcsak a többi zenés színház szívta el tőlük a nézőket, hanem az 1939-es év remek filmjei is: az Elfújta a szél, az Óz és a többi

– 36 –

javitott.indd 1 javitott.indd 1 2023. 02. 02. 14:38:07 2023. 02. 02. 14:38:07 újdonság jegyeiért hosszú sorok álltak, Hermannékra viszont csak kevesen voltak kíváncsiak, így a producerek hamar levették a da-rabot a műsorról, és egy másikkal próbálkoztak. Az osztrák bábos nem sok mindenhez értett, így naphosszat a  színházakat járta, hátha talál egy másik olyan szerepet, amit gyenge angoltudással, ám gyönyörű énekhanggal eljátszhatna, de nem pártolt mellé a sze-rencse. Ráadásul igen kemény tél köszöntött be, és mivel kevés megtakarítása gyorsan apadt, így spórolni kényszerült a fűtéssel is. Egész nap a fagyos utcákat rótta, aminek következtében viszont olyan hangszálgyulladást kapott, amely után többé már suttogni is alig tudott, nemhogy énekelni…

Amikor felmérte nehéz helyzetét, jobb híján elővette egykori tomboló sikere eszközét, Colas marionettfi guráját, „akit” kaba-lából vitt magával New Yorkba. Szerzett valahonnan egy ócska gramofont, és a China Town bolhapiacán, a Canal Streeten sike-rült beszereznie a Bastien és Bastienne egy régi párizsi felvételét bakelitlemezen, amelyen egy André Monde nevű énekes énekelte Colas szerepét. A francia basszusa nagyon hasonlított Hermann valamikori hangjához, így sosem unta meg hallgatni ezt a lemezt. Azóta a bábuval mulattatta a járókelőket.

Az apró varázsló fi gurája nagyon tetszett az embereknek, sokszor egész kis tömeg gyűlt össze körülötte, amikor a „Diggi, daggi, shurry, murry…” varázsszavakat énekelte. Főként a gyere-kek bizonyultak jó közönségnek, ezért találta ki Hermann, hogy nemcsak a népes Union Square-en, hanem az Állatkert bejáratánál is próbálkozik, ahová a  kisgyermekes családok jártak. A  sikert azonban nem tudta anyagi haszonra váltani. Szép lassan mindenét elvesztette. Lakásra régen nem futotta már, ruhái is lerongyolódtak, minden falat ételt meg kellett fontoljon.

Egy valamiről továbbra sem volt hajlandó lemondani: minden héten feladott egy levelet a gyermekeinek, amelyben képzeletbeli Broadway-sikerekről számolt be, mintha csak azért nem tudná áthozatni őket az Újvilágba, mert állandó fellépései miatt sem-mire sem jut ideje. De minden levelében megígérte, hogy a  kö-

– 37 –

tesla-jav.indd 37 tesla-jav.indd 37 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 vetkező hónapban már el fogja kezdeni a vízum-ügyintézést. Azt a gyerekeinek nem kellett tudniuk, hogy akkor már teljességgel lehetetlenség volt a Harmadik Birodalomból az Államokba utazni. Úgysem ez volt az igazi akadály.

A magas, vékony férfi lassan húzta kis kerekesládáját maga után, és apránként elért a Tizenharmadik utcához. A gyomra már hangosan korgott, így kissé szaporázni igyekezett lépéseit.

Amikor az utcasarokhoz ért, egy fekete Ford kanyarodott mellé, amelytől nem tudott átmenni a zebrán, ráadásul jól le is fröcskölte őt a járda melletti hólétócsából. A kocsiból egy alacsony, zömök férfi ugrott ki, hosszú barna kabátban. A fi ckónak ocsmány gazember ké-pe volt, olyan, amit nem lehet egykönnyen elfelejteni, így Hermann is rögtön felismerte. A surmó alak szinte minden nap attól a digó dohányárustól vett cigarettát a Union Square-en, akinek trafi kja csak pár méterre állt a lépcsőtől, amelyen Hermann játszani szokott, így azt is gyakran hallhatta az öreg bábos, hogy a fi ckó milyen csúnya, szicíliai kiejtéssel beszéli anyanyelvét. Énekesként Hermann-nak sokat kellett tanulnia olaszul, hallása pedig még mindig a régi volt, ha a hangja már nem is. A bérgyilkos egy pillanatra rámeredt a neki is ismerős hajléktalanra, aztán kabátja alól revolvert rántott elő, és hátba, majd fejbe lőtte a bábossal éppen szembe forduló, hatal-mas karimájú kalapot viselő, szakállas járókelőt, majd visszaugrott a  kocsiba, és elrobogott. Óriási fejetlenség támadt, és Hermann igyekezett mielőbb kivonni magát a tömegből, de annyit még el-kapott az általános zűrzavar közepén, hogy valami Carlo Tresca4 nevű újságíró volt az áldozat. Hermann nem törődött a szörnyű bűnténnyel, csak továbbgyalogolt a  presbiteriánus templom felé, ahol már várta a  meleg leves. Nem kereste a  bajt magának, így szép komótosan vonszolta kis kocsiját a  templom felé, bár már nagyon éhes volt. Megette az ebédet, bejelentkezett éjszakára, aztán

4 1879 és 1943 közt élt, olasz születésű lapkiadó, mozgalmár és szónok volt. Egy fegyve-

res férfi – valószínűleg a maffi a megbízásából – 1943. január 11-én az Ötödik sugárút

és a Tizenharmadik utca sarkán agyonlőtte.

– 38 –

tesla-jav.indd 38 tesla-jav.indd 38 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 a szállingózó hóban elindult a Central Park felé, a délutáni mű-szakba. A latyakos járdán kicsit lassabban haladt, így csak másfél óra alatt jutott el az Állatkert bejáratához. Mire odaért, már el is felejtette a kellemetlen déli incidenst. A rossz időben kevesen jöttek ki sétálni, így két órán keresztül egy árva fi llért sem kapott, pedig ötször is eljátszotta Colas áriáját.

Gondolta, talán több szerencséje lesz a  Rockefeller Plázánál, ahová a jégpálya minden télen rengeteg embert vonzott. Átment az Állatkert melletti óratornyos kiskapun, majd befordult, és a gyalo-gos átjáró alatt átvezető boltíves sötét alagútba lépett. Rögtön látta, hogy nincs kiút. Szemben vele – hosszú késsel a kezében – ott állt a rossz arcú digó gyilkos, aki néhány órával korábban az Ötödik sugárúton hidegvérrel meggyilkolta az újságírót. A merénylő nem akart tanút hagyni maga után, így egyetlen gyors mozdulattal Hermann szívébe szúrta a hosszú pengét, majd a rendőrök meg-zavarására gyorsan kivette a halott zsebéből az ott zörgő néhány centet és a papírjait, rablásnak beállítva a dolgot, végül elrohant. Sosem találták meg…

ܐ

New York, 1943. január 11.

Fulham doktor idegesen rágcsálta a ceruzája végét. Az utolsó nap volt már a  gyászszertartás előtt, és még mindig semmi. Szinte óránként hoztak be hozzájuk újabb és újabb holttesteket, de sen-ki sem hasonlított arra, akit keresett. Most éppen egy alacsony, kövér, fi atal, kínai nőt hoztak be, aki legalább tíz napja lehetett a Hudson folyóban, mielőtt kihalászták. Fulhamnek viszont ép-pen egy magas, vékony, idős, európai férfi ra volt szüksége, még felismerhető állapotban.

Az idő gyorsan telt, de az fel sem merült benne, hogy pácban hagyja Foxworthot. Az  ügynök ugyanis a  sógora volt, még ha ezt a kollégák előtt el is hallgatták. Ráadásul volt egy súlyos kö-

– 39 –

tesla-jav.indd 39 tesla-jav.indd 39 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 zös titkuk: a patológus felesége ugyanis nem tudhatta meg, hogy a férfi a nap nagy részében boncolásokat végez. A nő ettől annyira undorodott, hogy sosem engedte volna többé magához a férfi t, ha csak egyszer is meghallja, hogy naphosszat tetemek hasában turkál. Így aztán Fulham és Foxworth abban a hiszemben tartotta a két lánytestvért, hogy a  doktor csupán tárgylemezek nézegetésével tölti napjait. Ezt a cinkos összetartást Fulham semmi pénzért sem kockáztatta volna, mivel nagyon szerette gyönyörű, nála húsz évvel fi atalabb feleségét, aki mindenfelé nagyon büszkén mesélte, hogy férje szövettanász, és egy modern laboratórium mélyén tárgy-lemezeket tanulmányoz.

Már délután fél öt volt, és Fulham éppen ott tartott, hogy fel-hívja az ügynököt, találjon ki valami kifogást, amivel lefújhatják a másnapi temetést, mivel nem tud idejében holttestet találni. Ám ekkor berobbant a  szobába a  boncsegéd, akit előzőleg megkért, hogy azonnal jelezze, ha új kuncsaft érkezik.

– Főnök, megint behoztak valakit. Egy öreg hajléktalant…

Fulham felvette fehér köpenyét, maszkot és gumikesztyűt kért, aztán átment a szomszéd helyiségbe. Rendőrök állták körül a cinkkoporsót, amelyben az átszúrt szívű Hermannt szállították. Az egyenruhásoknak nem kellett sokáig vizsgálniuk sem a bűn-cselekmény helyszínét, sem a halottat. Nyilvánvaló volt számukra, hogy az egyik csavargó leszúrta a  másikat, hogy elvehesse tőle azt a kevéske aprót, ami nála volt. Papírokat sem találtak a haj-léktalannál, ami elég szokványos eset volt, így tovább nem is foglalkoztak az üggyel. Gyorsan átadták az ismeretlen tetemét Fulhamnek, akivel aláíratták az átvételi bizonylatokat, és sietve távoztak. New Yorkban a  rendőrök sosem unatkoznak, most is volt dolguk bőven…

Az orvost nem igazán foglalkoztatta, hogy mi volt az oka a sze-rencsétlen fi ckó meggyilkolásának, csupán elégedetten konstatálta, hogy egy 185 cm körüli, igen sovány, idősnek tűnő férfi fekszik a tepsiben. Épp olyan, amilyenre várt. Volt annyi esze, hogy már akkor, amikor három nappal korábban Foxworth elmondta neki,

– 40 –

tesla-jav.indd 40 tesla-jav.indd 40 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 mit is tervez, Tesla adatait ráírta egy másik elhunyt, egy májzsu-gorban meghalt ír férfi kartonjára, így most csak az azonosító lapocskát kellett a  whiskey-be fulladt ír nagylábujjáról áttennie a névtelen hulláéra, és fordítva. Ezt gyorsan meg is tette, aztán pár soros jegyzőkönyvet írt, amelyben megállapította, hogy Tesla szív-megállás következtében hunyt el, amivel nem is hazudott nagyot, kivéve talán, hogy a test nem a híres tudóshoz tartozott, illetve hogy a szív leállása a legkevésbé sem természetes okból következett be, ám ezzel a kegyes csalással már senkinek sem ártott.

Visszament az irodájába, és felemelte a  kagylót. Foxworth számát tárcsázta. Az  ügynök épp az ajtóból lépett vissza, mert már hazafelé tartott.

– Percy! Megvan – mondta a kórboncnok, aztán letette a te-lefont.

Foxworth úgy érezte, hogy ezzel a Tesla-ügyet nemsokára végleg lezárhatja, és izgalmas, új feladatára koncentrálhat, valahol Afrika nyugati partvidékén…

ܐ

New York, 1943. január 11.

Másnap az ügynök azért még elment a  temetésre, amelyet az Amsterdam sugárúton álló hatalmas, csonka tornyú templomban, a Mennyei Szent János katedrálisban tartottak. Sógorával együtt a háttérből nézték a szégyenletes komédiát.

Mindössze ők ketten tudták, hogy a fényes koporsóban nem minden idők egyik legtehetségesebb és legtermékenyebb tudósa nyugszik, hanem egy öreg, nincstelen égimeszelő, akit néhány centért a  Central Parkban öltek meg egy híd alatt. Foxworth a szertartás közben sokat törte a fejét, hogy valójában hol is lehet Tesla holtteste, pontosabban annak azok a részei, amelyeket hiába kerestek a szállodaszobában, de továbbra sem talált választ erre a rejtélyre.

– 41 –

tesla-jav.indd 41 tesla-jav.indd 41 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32

A templom előtt limuzinok hosszú sora állt, amelyből a New York-i előkelőségek és a  keleti parti szerb-horvát közösség tag-jai szálltak ki, akik rövid csevegés után szomorú képpel léptek a neogótikus épületbe. Az ügynök magában azon dühöngött, hogy ugyanezek az emberek évtizedek óta hagyták az idős zsenit a létező legteljesebb magányban és szegénységben tengődni. Soha meg nem látogatták, soha fel sem hívták, levelet sem írtak neki, és legtöbbjük egy fi llérrel sem járult hozzá szerény rezsijéhez, így végül az agg tudós sokkal több tartozást hagyott maga után, mint az a  nem egészen kétezer dollár, ami a bankszámláján maradt.

Foxworth magában remekül mulatott viszont azon, hogy a szer-bek és a  horvátok az óriási templomban is gondosan más-más oldalra ültek, ugyanakkor a  nagykövet és a  konzul az egységes jugoszláv állam nevében méltatta Teslát, sőt a fi atal II. Péter király is küldött egy hatalmas koszorút.

Amerikai részről szintén sokan voltak, és a  koporsót is a csillagos-sávos lobogó díszítette, hiszen Tesla már több mint fél évszázada amerikai állampolgár volt. Felolvasták Roosevelt elnök és felesége üzenetét, majd megismételték La Guardia polgármester beszédét is, amely két nappal korábban hangzott el a rádióban.

Furcsa közjáték volt, hogy miközben a  kétezres tömeg végső búcsút vett Tesla koporsójától, három galamb szállt be a katedrális egyik oldalablakán, aztán a  koporsó körül repkedve kísérték el a menetet, egészen a kijáratig. Foxworth felismerte a három testőrt, Tesla legkedvesebb reggelizőtársait, akik még a  Bryant Parkból szegődtek a vénember mellé.

Mindezeket követően az emberek visszaszálltak limuzinjaikba, hogy utolsó útjára, az Ardsley-ban lévő Ferncliff temetőbe kísérjék minden idők egyik legnagyobb zsenijét, Nikola Teslát. Vagyis akit annak véltek…

Már csak három napja maradt Foxworthnak az afrikai út előtt, és sok volt még a  tennivalója, így nem ért rá kimenni a  távoli külvárosba a ceremónia záróaktusára. A biztonság kedvéért azért

– 42 –

tesla-jav.indd 42 tesla-jav.indd 42 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 megkérte Fulham doktort, hogy tartson a többiekkel, és ellenőrizze, rendben elvégzik-e a megrendelt hamvasztást, amely aztán végleg eltünteti a nyomokat.

ܐ

Budapest, 1943. január 11.

Lujzika elegánsan meghajolt, a  közönség pedig tombolva ünne-pelte. A  mindössze ötéves kislány magához ölelte hegedűjét, és gondolatban már sorra a világ legnagyobb színpadai: a New York-i Carnagie Hall, a londoni Royal Albert Hall és a római Santa Cecilia színpadán állt a rivaldafényben, a világhír birtokában.

Édesanyja, Sára zokogva nézte kislányát. Könnyei egyszerre szóltak az örömnek, hogy a Dohány utcai zsinagógában ünneplő tömeg ilyen ovációval fogadja kislányát, és a szomorúságnak, hogy Lujzika apja nem lehet része a sikernek, valamint az aggodalomnak, hogy mi várhat a hihetetlen tehetséggel megáldott csöppségre, és rájuk, mindannyiukra, akik most itt ülnek még, talpig ünneplő-ben, boldogan tapsolva… Visszagondolt arra, amikor férje, Sándor meghozta neki azt a hegedűt, amin most a kislány játszott, majd arra a napra, amikor észrevette, hogy Lujzika titokban gyakorol a vagyont érő hangszeren.

Sándor elképesztően ügyes üzletember volt. Bőráruval foglal-kozott, és nagykereskedésében a thaiföldi krokodilbőrtől a karéliai jegesmedvéig mindenféle termék megtalálható volt. A Váci utca drága szűcsboltjai csak tőle vették a nercet, kékrókát és pézsmát, de a Magyar Posta is az ő borjúbőréből készítette a levélkézbesítők erős táskáit. A hatalmas vagyont azonban, amelyet összegyűjtött, nem ezekből kereste.

Amikor 1933-ban Adolf Hitler lett Németország kancellárja, Sándor számára egyértelművé vált, hogy csak idő kérdése, mikor tör ki Európában a háború. Tudta, hogy a háborúhoz katonák kel-lenek, a katonáknak pedig egyenruha, ezért lekötötte Magyarország összes vágóhídjának sertés- és marhabőr kapacitását, amelyek még

– 43 –

tesla-jav.indd 43 tesla-jav.indd 43 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 a nagy gazdasági világválság utóhatásai miatt nehéz helyzetben voltak. Ezt követően szerződött azokkal az olasz és német hadi-szállítókkal, akik az olasz Regio Esercito és a német Wehrmacht katonáinak cipőit, csizmáit, öveit, illetve a még mindig nem el-hanyagolható szerepet betöltő lovasság felszereléseit, a nyergeket és kantárokat adták el a hadseregeknek. Rengeteg pénzt gyűjtött össze, amiből pazar palotát vásárolt az Andrássy út egyik csendes mellékutcájában, amelyet aztán az utazásaiból hazahozott egzoti-kus tárgyakkal valóságos kis múzeummá alakított. Az egész város a csodájára járt fantasztikus otthonának.

Ebbe a világba csöppent bele Sára, aki egyszerű hegedűsként játszott egy kávéházi zenekarban, a Sándor palotájához közeli New York Caféban, ahol összeismerkedtek. Először nagyon félt a nagy-világi férfi től, mivel azt hitte, hogy az csak szédíti őt, ám kiderült, hogy a férfi érzelmei komolyak. Hamarosan össze is házasodtak, majd megszületett kisfi úk, aminek örömére Sándor egy csodálatos hópárducbundával lepte meg feleségét. Két évre rá pedig világra jött Lujzika is, akinek a férfi talán még jobban örült. Röviddel a kislány megszületése után Sándornak Olaszországba kellett utaznia, ahol azonban hatalmas gonddal találta szembe magát. Üzlete remekül működött, már-már túlságosan is jól, ugyanis nem tudta hogyan hazahozni a sok-sok készpénzt, ami a haszonból származott. Nem talált elegendő pénzváltási lehetőséget sem Rómában, sem Milá-nóban, Budapesten pedig senkinek sem kellett akkoriban ilyen mennyiségű olasz líra.

Egy római vonósnégyeskoncerten támadt az az ötlete, hogy elutazik Cremonába. Másnap fel is ült a vonatra, és elment a he-gedűk városába, Stradivari szülőhelyére. A mester más városokban is tevékenykedett, de nem szeretett hosszabb ideig távol lenni a  Piazza San Domenicótól, ahol a  műhelye állt, és szinte sosem utazott messze a szomszédos Trentinótól, ahol a hegedűi számára leginkább megfelelő fenyőfákat válogatta ki…

Sándor némi utánajárással talált egy fantasztikusan jó állapotban megmaradt, eredeti Stradivariust, és nem sajnálta érte a bőröndnyi

– 44 –

tesla-jav.indd 44 tesla-jav.indd 44 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 pénzt. Ez a hangszer lett Sára ajándéka Lujzika megszületésekor, ám egyre kevesebbet játszott rajta, hiszen a  két gyerek mellett alig jutott ideje erre. Ráadásul az utóbbi időben a kedélyállapota is elromlott, mivel férje két évvel ezelőtt, egy németországi üzleti útja során eltűnt, a nála lévő igen jelentős összeggel együtt, amit a náci hadsereg állítólag készpénzben kifi zetett neki…

Sára az összes létező hivatalos utat bejárta, napokig előszo-bázott a német nagykövetnél is, amit ott igen rossz néven vettek, hiszen közismerten zsidó származású asszonyról volt szó, ám nem tudott meg semmit sem férje eltűnéséről. Kétségek közt nevelte gyermekeit, és aggódva fi gyelte a világpolitika eseményeit éppúgy, mint az egyre egyértelműbb hazai változásokat.

Egyik nap hazatérve, amint belépett palotájuk előszobájába, csodálatos hegedűszólót hallott. Ahogy felfelé sietett a lépcsőn, azon gondolkozott, hogy kit is hallgathat Lujzika, aki imádta a  komolyzenét, így gyakran tett fel egyet-egyet a  lemezgyűjte-ményükből. Nem tudott rájönni. Valahogy nem volt ismerős a  virtuóz játék. A  rejtély aztán rögtön megoldódott, amikor belépett a  nappaliba. Lujzika leforrázva állt a  szoba közepén, kezében a vagyont érő Stradivarival. Sára hirtelen nem is tudta, hogyan reagáljon. Elfogadhatatlan volt, hogy egy négyéves kislány engedély nélkül használja a vagyont érő hangszert, ugyanakkor Sára zenész füle felismerte, hogy Lujzika egészen kivételes te-hetség, aki már anélkül is csodálatosan játszik, hogy erre bárki tanította volna. A  kislány bevallotta, hogy már vagy egy éve rendszeresen elő-elővette a hegedűt, amikor Sára elment otthon-ról, és saját magát képezve tanult meg ilyen gyönyörűen zenélni. Anyja késlekedés nélkül felkérte egykori tanárát, Zathureczky Edét, hogy vegye kézbe Lujzika tanítását. Ő annál is nagyobb kedvvel vállalta ezt el, mivel annak idején őt is csodagyereknek tartották, már nyolcéves korában koncertet adott szülővárosában, a felvidéki Iglón. Később még a nagy Bartók Béla is koncertezett vele, nemrégiben pedig elnyerte a Zeneakadémia igazgatói székét. Nála jobb kezekbe tehát nem kerülhetett a kislány. A felkészítés

– 45 –

tesla-jav.indd 45 tesla-jav.indd 45 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 pedig már egy év alatt olyan látványos eredményt hozott, mint ez a csodás koncert…

ܐ

New York, 1943. január 13.

Foxworth rendkívüli izgalommal készült a fekete földrészre. A ren-delkezésre álló kevéske időben igyekeztek őt és társait felkészíteni arra a roppant összetett feladatra, amely rájuk várt. Lényegében a két hónappal korábban lezajlott Fáklya-hadművelet 5 után kiala-kult helyzetben lett szükség rájuk Észak-Afrikában. Az amerikaiak néhány főből álló felderítőcsapatot készítettek fel arra, hogy a város éjszakai életébe beépülve kiszűrje a legveszedelmesebb potenciális merénylőket a  néhány nappal később kezdődő csúcstalálkozó 6 idején. Zűrös állapotok uralkodtak abban az időben Casablancá-ban, és a többi part menti arab nagyvárosban, ahol az amerikai és angol csapatok benyomulása után szinte átláthatatlan viszonyok alakultak ki. Csaknem lehetetlen volt rájönni, ki német vagy orosz kém, ki a Vichy-kormány embere, avagy olyan kelet-európai, aki Amerikába próbál szökni a náci elnyomás és a zsidóüldözés elől. Ebben a helyzetben kellett a kis csapatnak minden lehetséges ve-szélytől megvédenie a  konferencia két főszereplőjét, Churchillt és Rooseveltet.

Foxworthot főként hihetetlenül széles körű műveltsége miatt gondolták alkalmasnak erre a  feladatra, feltételezve, hogy az európai kultúrában való jártassága miatt akár egy-egy elejtett megjegyzésből is rájöhet arra, hogy valaki nem az, mint akinek

5 A  hadművelet 1942. november 8-án vette kezdetét, Eisenhower tábornok parancs-

noksága alatt. A szövetségesek visszafoglalták Marokkót, Algériát és Tunéziát a né-

met Afrikakorpstól, amely így két tűz közé szorult.

6 A casablancai konferencia 1943. január 14. és 24. között zajlott. A találkozón döntött

Churchill és Roosevelt a szövetségesek észak-afrikai, szicíliai és olaszországi partra-

szállásainak helyszínéről és időpontjáról.

– 46 –

tesla-jav.indd 46 tesla-jav.indd 46 2015.08.19. 13:05:32 2015.08.19. 13:05:32 kiadja magát. Az  ügynököt sok évnyi szobafogság után nagyon felajzotta a gondolat, hogy izgalmas közegben próbálhatja ki ma-gát, különösen mivel alig egy hónappal korábban látta mintegy háromórás sorban állás után Humphrey Bogart akkor bemutatott új fi lmjét, a Casablancát. Amikor megtudta küldetése helyszínét, el is határozta, hogy elmegy Rick bárjába, amennyiben tényleg létezik ilyen nevű intézmény az óceánparti városban.

Nagyon csodálkozott, hogy a  valóság és a  fi lm mennyire egymásba látszott fonódni, csak azt nem tudta eldönteni, hogy Michael Curtiz tudott már korábban a kormány terveiről, avagy a  Fehér Házban olvasta el valaki a  fi lm forgatókönyvét, mielőtt megtervezték a találkozót.

Percy egyik társául egy Harold Haberfeld nevű zsidó fi atal-embert választottak, aki Elzászban született, és németül, franciául, jiddisül, héberül, valamint arabul is jól tudott.

A harmadik csapattag viszont egy látszólag oda nem illő fi gura volt, Foxworth és Haberfeld kezdetben nem is értették, hogy mi a fenét keres közöttük. A már nem túl fi atal fi ckót Eric Knight-nak hívták, és az angliai Yorkshire-ben született, kvéker szülők gyermekeként, de a  család még a  fi ú kiskorában Dél-Afrikába költözött. Eric apja halála után az USA-ba került. A  II. világ-háború előtt már Amerika-szerte az egyik legismertebb író volt, és jó úton járt a világhír felé. Az történt ugyanis, hogy Knight második feleségével, Jere-rel skót juhászkutyák tenyésztésével kezdett el foglalkozni, a téma pedig annyira megragadta a fan-táziáját, hogy írt belőle egy novellát, amely 1938-ban a