ECKHART TOLLE

A most
hatalma
A GYAKORLATBAN

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Eckhart Tolle / Practicing the Power of Now

Essential Teachings, Meditations, and Exercises From The Power of Now

New World Library in California, USA, 2001

A mű az Édesvíz Kiadó gondozásában először 2003-ban
jelent meg azonos címmel. A jelen kiadás javított, új műfordítás!

Az Édesvíz könyvek a GLB Könyvkiadó Kft. gondozásában jelennek meg.

Fordította

Hegedűs Péter

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Copyright © Eckhart Tolle, 2001

Hungarian translation © Hegedűs Péter, 2022

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2026

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2026

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette GLB Könyvkiadó Kft.

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 9789635073320

TARTALOM

BEVEZETÉS ECKHART TOLLE TOLLÁBÓL

ELSŐ RÉSZ
Hogyan tehetsz szert a most hatalmára?

ELSŐ FEJEZET: Lét és megvilágosodás

MÁSODIK FEJEZET: A félelem gyökere

HARMADIK FEJEZET: Lépj be a jelen pillanatába!

NEGYEDIK FEJEZET: Az öntudatlanság szertefoszlatása

ÖTÖDIK FEJEZET: A szépség jelenléted csendességében bontakozik ki

MÁSODIK RÉSZ
A kapcsolatkezelés mint spirituális gyakorlat

HATODIK FEJEZET: A fájdalomtest feloszlatása

HETEDIK FEJEZET: A függőségokozó kapcsolatoktól a megvilágosodott kapcsolatokig

HARMADIK RÉSZ
Elfogadás és önátadás

NYOLCADIK FEJEZET: A most elfogadása

KILENCEDIK FEJEZET: A betegség és szenvedés átformálása

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

A szabadsághoz vezető út első lépése annak felismerése, hogy nem „a gondolkodó” vagy. Abban a pillanatban, amikor elkezded megfigyelni az elmét, magasabb tudatszintre emelkedsz. Lassan ráébredsz, hogy az értelem hatalmas birodalma húzódik meg az elmeműködés hátterében, melynek a gondolkodás csupán parányi aspektusa. Egyben arra is rájössz, hogy az igazán fontos dolgok – a szépség, szeretet, kreativitás, öröm és lelki béke – az elmén túlról fakadnak.

Ekkor kezdesz feleszmélni.

BEVEZETÉS
ECKHART TOLLE TOLLÁBÓL

Mióta 1977-ben először napvilágot látott A most hatalma, olyan jelentős hatást gyakorolt bolygónk kollektív tudatosságára, ami legmerészebb elképzeléseimet is messze meghaladja. Tizenöt nyelvre fordították le a könyvet, és folyamatosan érkeznek hozzám a levelek az egész világról az olvasóktól, akik egytől egyig arról számolnak be, hogy a benne leírtak sorsfordító változást hoztak az életükbe.

Jóllehet az énközpontú elme hatásai továbbra is mindenütt felfedezhetők, igenis valami új van megjelenőben. Korábban soha nem állt készen ilyen sok ember arra, hogy kitörjön a kollektív elmemintázatok keretei közül, melyek beláthatatlan idők óta tartják az emberiséget a szenvedés fogságában. A tudat egy új formája bontakozik ki. Hiszen épp eleget szenvedtünk eddig! Ez az új tudati állapot e pillanatban is kifejlőben van, miközben a kezedben tartod ezt a könyvet, és e sorokat olvasod, melyek a felszabadult élet lehetőségét tárják eléd, amelyben többé nem okozol szenvedést sem önmagadnak, sem embertársaidnak.

Számos olvasóm kifejezte levelében abbéli kívánságát, hogy A most hatalmában közölt tanítások gyakorlati aspektusait könnyebben hozzáférhető, a mindennapi életben felhasználható formában is eléjük tárjam. Ez az óhaj adta meg a kezdőlökést e könyv megírásához.

A gyakorlatok és feladatok mellett azonban ez a könyv néhány rövidebb szakaszt is tartalmaz az eredeti műből, melyek emlékeztetőül szolgálhatnak a benne foglalt gondolatokra és fogalmakra, és szilárd alapot adhatnak, amire támaszkodva mindennapi rutinod szerves részévé teheted ezeket az elveket.

E szakaszok jó része különösen alkalmas az elmélkedő olvasásra. Amikor ilyetén meditatív tudatállapotban olvasol, elsődleges célod nem új információk szerzése, hanem az, hogy a folyamat során más tudatállapotba kerülj. Ennek köszönhető, hogy ha több ízben végigfutod ugyanazokat a szakaszokat, minden alkalommal frissnek és újnak fognak tűnni számodra. Kizárólag a jelenlét állapotában leírt vagy olvasott szavak rendelkeznek ezzel az átformáló erővel, s ébreszthetik a jelenlét tudatára az olvasót.

Érdemes minél lassabban végigolvasnod e szakaszokat, s közben időnként megállni egy-egy szusszanásnyi szünetre, csendes elmélkedésre. Olykor pedig egyszerűen csak üsd fel a kötetet találomra, és olvasd el az első néhány sort, amin megakad a szemed!

Azok számára pedig, akiket A most hatalma első látásra visszariasztott vagy túlterhelt, ez a könyv hasznos bevezetőként is szolgálhat.

Eckhart Tolle

ELSŐ RÉSZ

Hogyan tehetsz szert a most hatalmára?

Amikor a tudatod kifelé fordul, az elme és a külvilág kerül az előterébe. Amikor azonban a tudat befelé irányul, ráeszmél forrására, és visszatér honába, a Meg Nem Nyilvánulóba.

ELSŐ FEJEZET

Lét és megvilágosodás

Az élővilág temérdek halandó megnyilvánulási formájának hátterében az örökkévaló, mindenkor jelen lévő Egyetlen Élet áll. Sokan az Isten kifejezéssel hivatkoznak rá; én rendszerint a Létnek nevezem – bár ez a szó éppúgy nem ad magyarázatot a mibenlétére, ahogyan az „Isten” sem. De legalább megvan az az előnye, hogy nyitott fogalom. Nem redukálja a végtelent és láthatatlant egy véges lénnyé. A Létről lehetetlen képzetet alkotni. És senki sem állíthatja, hogy kizárólagos jogot formálhat rá, hiszen a Lét nem egyéb, mint maga a jelenléted, ami haladéktalanul hozzáférhető számodra, amint megérzed és tudatosítod magadban. Tehát a Lét szótól csupán egyetlen aprócska lépéssel eljuthatsz a Lét megtapasztalásáig.

A lét nem egyszerűen túl van a formák világán, hanem teljes mélységében áthatja azt legbenső, láthatatlan és enyészhetetlen lényegeként. Ez pedig azt jelenti, hogy akár e pillanatban is hozzáférhetsz mint saját éned alapjához, valódi természetedhez. Ám ne próbáld az elméddel megragadni! Ne iparkodj megérteni!

Csakis akkor ismerheted meg a Létet, amikor az elméd elcsitult. Amikor jelen vagy, amikor a figyelmed maradéktalanul és teljességgel a most pillanatára irányul, érzékelheted a Létet, de intellektuálisan sosem foghatod fel.

A megvilágosodás nem más, mint a Lét tudatosságának visszanyerése, melynek köszönhetően huzamosan képes vagy megmaradni az „eszmélésérzet” eme állapotában.

A megvilágosodás szó sokakban valamiféle emberfeletti teljesítmény képzetét idézi fel – ami az egónak tökéletesen megfelel –, holott ez egyszerűen a Léttel alkotott egységed érzetének természetes állapota. Összeköttetés valami mérhetetlennel és enyészhetetlennel, ami szinte paradox módon lényegében azonos veled, s mégis sokkalta hatalmasabb nálad. A megvilágosodás azt jelenti, hogy néven és formán túl rálelsz valódi természetedre.

Az elkülönültség illúziója – önmagadtól és a környező világtól – abbéli képtelenségedből fakad, hogy megérezd eme összeköttetést. Eme illúzió hatalmában pedig tudatosan vagy öntudatlanul elszigetelt töredékként észleled lényedet. Feltámad benned a félelem, s a külső és belső konfliktusok rutinszerűen jelentkeznek életedben.

Összekapcsoltságod megtapasztalásának legfőbb akadálya, hogy az elméddel azonosulsz, ami kényszeres gondolkodáshoz vezet. Bizony szörnyű nyavalya, ha az ember képtelen abbahagyni a fejtörést, csak épp mi ezt nem érzékeljük, hiszen majdnem mindenki ebben a betegségben szenved, úgyhogy ezt tekintjük normálisnak. A szellemi tevékenység e szüntelen zaja gátol meg benne, hogy rálelj a benső csendesség ama birodalmára, mely a Léttől elválaszthatatlan, és egyben ez hozza létre azt a hamis, ember kreálta ént, ami a félelem és szenvedés árnyát veti életedre.

Az elméddel való azonosulás egy átláthatatlan vetítővásznat sző a szemed elé, melyen fogalmak, címkék, képzetek, szavak, ítéletek és meghatározások villódznak, távol tartva téged minden valódi kapcsolattól. A gondolatok e mozivászna választ el saját valódi önmagadtól, mindkét nembeli embertársaidtól, a természettől és Istentől; kelti az elkülönültség illúzióját, azt a káprázatot, hogy „a másik” tőled teljesen különálló létező. És ekkor megfeledkezel az alapvető tényről, miszerint a fizikai megjelenés és formai elkülönültség szintje alatt egy vagy minden létezővel.

Ha helyesen használjuk, az elménk pompás, kifinomult szerszám. Amennyiben azonban visszaélünk vele, felettébb kártékonnyá válik. Pontosabban fogalmazva nem is elsősorban az a baj, hogy helytelenül alkalmazod az elméd, inkább az, hogy egyáltalán nem is használod – az elméd használ ki téged. Ez a betegség gyökere. Azt hiszed, hogy azonos vagy az elméddel. Ebben áll a káprázat: a használatodra rendelt szerszám átvette feletted az uralmat.

Jóformán olyan ez az egész, mintha a tudtod nélkül megszállnának, te pedig elfogadnád a rád telepedett lényt önmagadként.

A szabadság kezdete az a felismerés, miszerint nem vagy azonos a téged megszálló lénnyel – a gondolkodóval. Ha ezzel tisztában vagy, máris alkalmad nyílik megfigyelni ezt az entitást. Amint elkezded szemmel tartani a gondolkodót, magasabb tudatszintre emelkedsz.

Lassan ráébredsz, hogy az értelem hatalmas birodalma húzódik meg az elmeműködés hátterében, melynek a gondolkodás csupán parányi aspektusa. Egyben arra is rájössz, hogy az igazán fontos dolgok – a szépség, szeretet, kreativitás, öröm és lelki béke – az elmén túlról fakadnak.

Ekkor kezdesz feleszmélni.

SZABADÍTSD MEG MAGAD AZ ELMÉDTŐL!

A jó hír az, hogy igenis lerázhatod elméd béklyóit. Ez az egyetlen valódi felszabadulás. És az első lépést nyomban meg is teheted célod felé.

Hallgasd a fejedben fecsegő hangot minél gyakrabban! Szentelj különös figyelmet az ismétlődő gondolati mintázatoknak, vagyis azoknak a „régi lemezeknek”, melyeket elméd már hosszú évek óta újra meg újra lejátszik.

Ezt értem „a gondolkodó megfigyelése” alatt, amit magyarán szólva úgy is megfogalmazhatnánk, hogy fülelj a fejedben fecsegő hangra, légy jelen elmédben a szemtanúként!

Elfogulatlanul, vagyis ítélkezés nélkül hallgasd e hangot! Ne bíráld vagy kárhoztasd a hallottakat, hiszen ez annyit jelentene, hogy elméd hangja alattomban mégis kifejtette rád kártékony hatását. És így hamarosan tisztázódik előtted a helyzet: „Egyfelől ott a hang, másfelől itt vagyok én megfigyelőként, hallgatóként.” Ez az önmagadra eszmélés, saját jelenléted e tudata pedig már nem egy gondolat – az elmén túlról fakad.

Tehát amikor megfigyelsz egy gondolatot, nem csupán az adott mentális alakzatnak vagy tudatában, de saját magadnak is a gondolatod szemtanújaként. És ezzel a tudatosság egy új dimenziója nyílott meg az életedben.

Miközben a gondolatra irányozod a figyelmed, tudatos jelenlétet érzékelsz – mélyebb önmagadét – mintegy az adott mentális alakzat mögött vagy alatt. Ezután a gondolat elveszíti a hatalmát feletted, és egykettőre elcsitul, hiszen többé nem töltöd el energiával az elmédet a vele való azonosulás révén. Ez az első lépés afelé, hogy egyszer s mindenkorra véget vess az önkéntelen és kényszeres gondolkodásnak.

Amikor egy gondolat elcsitul, folytonossági hiányt tapasztalsz a mentális folyamban – az „elmenélküliség” rését. Ezek az időközök kezdetben rövidek lesznek, ám fokozatosan mind huzamosabbá válnak. Tartamuk alatt különleges csendesség és béke ereszkedik reád. Ezzel köszönt be életedbe a Léttel való egységérzet természetes állapota, amit az elme rendszerint homályba borít.

Némi gyakorlással a csendesség és béke érzete elmélyül, sőt feneketlenné válik. És mélyen legbelülről a derű finom kisugárzása fakad, hogy átjárja egész lényedet: a Lét öröme.

A belső összekapcsoltság eme állapotában sokkalta éberebb, jóval figyelmesebb vagy, mint amikor az elmével azonosulsz. Maradéktalanul jelen vagy a pillanatban. Egyben ama energiamező rezgési frekvenciája is megemelkedik, ami fizikai testedet élteti.

Amint egyre mélyebbre hatolsz az elmenélküliség eme birodalmába, ahogy Keleten gyakran nevezik, felfedezed a színtiszta tudatosságot. Ebben az állapotban olyan intenzíven és olyan gyönyörűséggel észleled tulajdon jelenlétedet, hogy minden gondolkodás, érzelem, a fizikai tested, sőt az egész külvilág is viszonylag jelentéktelenné zsugorodik hozzá képest. Ám ez mégsem önös, inkább önzetlen állapot. Túlrepít azon, amit korábban az „énednek” véltél. E jelenlét a lényeged, ám egyidejűleg felfoghatatlanul nagyobb is nálad.

A „gondolkodó megfigyelése” helyett egyszerűen úgy is létrehozhatod elmefolyamod hézagát, hogy figyelmed fókuszát a mostra irányzod. Csak légy intenzíven tudatában a jelen pillanatának!

E gyakorlat mély elégedettséggel tölt el. Hiszen ily módon elvonod tudatosságodat az elmetevékenységtől, és megteremted az elmenélküliség rését, melyben rendkívül éber és tudatos vagy, ám nem gondolkozol. Ez a meditáció lényege.

Mindennapi életedben úgy végezheted e gyakorlatot, hogy kiválasztod bármely rutinszerű tevékenységedet, ami rendszerint csupán eszközül szolgál valamely cél elérésére, és osztatlan figyelmet szentelsz neki, hogy önmagáért való céllá váljon. Például minden alkalommal, amikor fel- vagy lemész a lépcsőn a házadban vagy a munkahelyeden, kísérj feszült figyelemmel minden lépést, minden egyes mozdulatot, sőt még a légzésedet is! Légy maradéktalanul jelen!

Vagy amikor kezet mosol, szentelj figyelmet minden érzéki észleletnek, ami e tevékenységhez kapcsolódik: a víz hangjának és érzetének, a kezeid mozgásának, a szappan illatának, és így tovább.

Netán amikor kocsiba szállsz, és bezártad az ajtót, tarts néhány másodperces szünetet, és figyeld meg légzésed áramlását! Tudatosítsd magadban a jelenlét csendes, ám erőteljes érzetét!

Egyetlen kritériummal mérheted sikered e gyakorlat során, éspedig azzal, hogy mekkora békesség tölti el a bensődet.

A megvilágosodás felé vezető utad leginkább létfontosságú lépése a következő: Tanulj meg elszakadni az elmédtől! Valahányszor rést támasztasz a gondolatfolyamodban, a tudatosságod fénye annál erősebbé válik.

Egy nap azon kaphatod majd magad, hogy csak mosolyogsz a fejedben fecsegő hang hallatán, ahogyan egy kisgyermek bolondozásán mulatnál. Ez pedig annyit jelent, hogy többé nem veszed olyan komolyan elméd tartalmát, hiszen az éntudatod többé nem ettől függ.

MEGVILÁGOSODÁS: EMELKEDJ A GONDOLKODÁS FÖLÉ!

Miközben felnősz, személyes és kulturális kondicionálásod alapján kialakítasz egy képet önmagadról. Ezt a fantomént nevezhetjük az egónak, mely csupa elmetevékenységből áll, és kizárólag a folyamatos gondolkodás révén tartható fenn. Az ego kifejezés más-más embereknek különböző dolgokat jelent, ám az én jelen értelmezésemben ez a hamis én, melyet az elmével való azonosulásunk alakított ki.

Az ego a jelen pillanatát alig-alig tekinti létezőnek; számára csupán a múlt és a jövő bír jelentőséggel. Az igazság e fejtetőre állítása felelős a tényért, hogy elménk az egoüzemmódban oly súlyosan funkciózavaros. Az ego folyton arra törekszik, hogy elevenen tartsa a múltat, hiszen nélküle – ugyan ki is lennél te? És persze szüntelenül igyekszik kivetíteni magát a jövőbe, hogy biztosítsa fennmaradását, és ott valamiféle felszabadulást vagy beteljesülést biztosítson magának. Azt hajtogatja magában, hogy „egy szép napon, amikor ez, az vagy amaz bekövetkezik, végre jól érzem majd magam, boldog és nyugodt leszek”.

És amikor végre úgy tűnik, hogy az ego a jelennel foglalkozik, valójában akkor sem az adott pillanatot látja maga előtt: Teljes mértékben félreértelmezi a jelent, mivel a múlt szemüvegén át tekint rá. Vagy éppen puszta eszközzé silányítja a most pillanatát valamely cél eléréséhez – márpedig e cél mindig az elme által kivetített jövőben rejlik. Figyeld meg behatóan az elméd, és belátod, hogy valóban így működik!

A felszabadulás kulcsát a jelen pillanata őrzi. Ám amíg az elméddel azonosulsz, sosem találhatsz rá e pillanatra.

A megvilágosodás annyit jelent, hogy a gondolkodás fölé emelkedsz. Megvilágosodott állapotban szükség esetén továbbra is felhasználod ugyan gondolkodó elméd, ám sokkal fókuszáltabb és hatékonyabb módon, mint korábban tetted. Legtöbbnyire gyakorlati célokra veszed igénybe, ám mentesülsz a belső párbeszédektől, és a benső nyugalom érzése tölt el.

Amikor valóban hatékonyan használod az elméd – s különösen amikor kreatív megoldásra van szükséged –, pár percenként ide-oda ingadozol gondolkodás és csendesség, elme és elmenélküliség között. Az elmenélküliség a gondolatok nélküli tudat. A valódi kreativitás csakis ily módon lehetséges, hiszen gondolataid csakis így tehetnek szert valódi erőre. Amikor az öncélú fejtörés nem kapcsolódik a tudat sokkalta hatalmasabb birodalmához, egyhamar meddővé, esztelenné és kártékonnyá válik.

ÉRZELEM: A TEST REAKCIÓJA ELMÉDRE

Az elme abban az értelemben, ahogyan én használom e kifejezést, nem csupán gondolatokból áll. Az érzelmeidet is magában foglalja, akárcsak valamennyi öntudatlan mentális-emocionális reaktív viselkedésmintázatodat. Az érzelem azon a ponton támad, ahol elme és test találkozik, hiszen nem egyéb, mint a testednek az elmeműködésedre adott reakciója – vagy azt is mondhatnánk, hogy a gondolatfolyam testbéli tükröződése.

Minél inkább azonosulsz a gondolkodásoddal, rokon- és ellenszenveiddel, ítéleteiddel és értelmezéseiddel, vagyis minél kevésbé vagy jelen a megfigyelő tudatként, annál erőteljesebbé válnak érzelmi energiáid, akár tudatában vagy e folyamatnak, akár sem. Amennyiben nem éled át érzelmeidet, ha elszigeteled magad tőlük, akkor előbb-utóbb színtisztán fizikai szinten tapasztalod meg őket, testi betegségként vagy tünetként.

Ha nehézségeid támadnak az érzelmeid megélésében, első lépésként összpontosítsd figyelmed a tested energiamezejére! Érezd a testedet belülről! Ily módon könnyebben kapcsolatot teremthetsz az érzelmeiddel is.

Ha igazán meg akarod ismerni az elméd, mindenekelőtt tudnod kell, hogy a tested mindenkor hitelesen tükrözni fogja az állapotát, tehát ügyelj az érzelmeidre, vagy észleld őket a testedben! Amennyiben nyilvánvaló ellentét mutatkozik az elméd és az érzelmeid között, bizonyos lehetsz benne, hogy a gondolat a hazugság, és az érzelem árulja el az igazat. Persze nem kiléted végső valóságát, csupán elméd állapotának aktuális és viszonylagos igazságát.

Arra talán még nem vagy képes, hogy tudat alatti elmetevékenységedet gondolatok formájában tudatosítsd, ám ez az aktivitás igenis mindenkor tükröződni fog a testedben érzelmek formájában, melyeket igenis könnyedén tudatosíthatsz magadban.

Ily módon megfigyelni egy érzelmet alapvetően ugyanolyan, mint egy gondolatra fülelni vagy figyelni, amiről a korábbiakban szó esett. Az egyetlen különbség az, hogy míg a gondolat csak a fejedben létezik, addig az érzelem erőteljes fizikai összetevővel is rendelkezik, és így elsősorban a testben érzékelhető. Ám ha tudatosítod magadban, többé nem uralkodhat el feletted. Immár nem azonosulsz az érzelemmel; te a megfigyelő, a szemlélő jelenlét vagy.

Ha begyakorlod e módszert, idővel a tudat alatti tartalmaidat is megvilágíthatod a tudat fényével.

Tedd szokásoddá, hogy megkérdezed magadtól: Mi zajlik a bensőmben e pillanatban? Ez a kérdés a megfelelő irányba terel. De ne elemezgess, csak szemlélődj! Összpontosítsd a figyelmedet a bensődre! Érezd az érzelem energiáját!

Amennyiben nem észlelhető a bensődben érzelem, hatolj mélyebbre a figyelmeddel, egészen a tested benső energiamezejéig, mely a Lét kapuja!

ECKHART TOLLE
további könyvei

EGYSÉG AZ ÉLETTEL

Az Egység az élettel című kötetben Eckhart Tolle korábbi könyvének ékköveit, esszenciáját válogatta ki – a számára legértékesebb idézeteket és leginspirálóbb, mélyreható részleteket tárja az olvasó elé, amelyek segítenek az elmélyülésben, egy inspiráló, meditatív állapotba terelve az olvasót, s így könnyedén az eredeti kötet tanításainak legjavára összpontosíthat. Gyönyörű, szemet kápráztató illusztrációival csodás ajándék lehet mindazok számára, akik becsben tartják az Új Föld tanításait és mélyebb betekintést szeretnének kapni e páratlan mű értékeibe.

ÚJ FÖLD

Eckhart Tolle rávilágít arra, hogy az egóhoz való ragaszkodásunkkal olyan mélységes zavart kelthetünk, ami haragot, féltékenységet és boldogtalanságot szül. A kezünkbe adja a felébredés kulcsát, amivel a tudatosság egy teljesen új szintjére léphetünk, és megmutatja az utat, amely minden képzeletünket felülmúló létezéshez vezet.

Meghatározó, felemelő, inspiráló. Az Új Föld egy átütő jelentőségű spirituális felhívás egy örömtelibb és teljesebb élet és egy jobb világ felépítéséhez.