Lucy Ryder

Sebész vagy szívtipró?

Janice Lynn

Varázsló a kórházban

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Bev Riley, 2015 – Vinton Kiadó Kft., 2023

A SZÍVHANG 716. eredeti címe: Falling at the Surgeon’s Feet

(Harlequin Mills & Boon, Medical Romance)

Magyarra fordította: Gaáli István

© Janice Lynn, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2023

A Szívhang 717. eredeti címe: Playboy Surgeon, Top-Notch Dad

(Harlequin Mills & Boon, Medical Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2013)

Magyarra fordította: Csősz Róbert

Nyomtatásban megjelent: a SZÍVHANG 716–717. számában, 2023

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-750-7

- Kép: Shutterstock

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2023

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Lucy Ryder

Sebész vagy szívtipró?

1. FEJEZET

– Hé, hölgyem, vigyázzon!

Dr. Holly Buchanan lihegve kért bocsánatot a férfitól, akit majdnem fellökött az előbb, amikor besietett a West Manhattan Saints Kórház előcsarnokába. Késésben volt – már másodszor ebben a hónapban.

Úgy kezdődött, hogy nem hallotta az ébresztőóráját, aztán meg letört a kedvenc cipőjének a sarka. A háza bejárati ajtaja előtt, a lépcsőn és a járdán bútorok és kartondobozok álltak, melyekről kiderült, hogy a szomszéd ház lakójának tulajdonai, de eltartott egy darabig, mire meggyőzte a nagydarab, tetovált költöztetőt, hogy eltévesztette a címet.

Aztán rohant a metróhoz, most pedig, miután végre beért a kórházba, a lifthez sietett, és közben azt hajtogatta magában, hogy a liftek biztonságosak szoktak lenni, egy kórház mindig ügyel a karbantartásukra.

Kinyílt a liftajtó, és már szállt is volna be, amikor odabentről egy csapat zajos tinédzser rontott ki. Holly megbotlott egy lábban, és elesett, kézi- és aktatáskája felrepült, tartalmuk szanaszét szóródott a kabin padlóján. Amikor az ajtó becsukódott, Holly olyan káromkodást eresztett meg, hogy az anyja beleszédült volna.

Szörnyű emlékek törtek fel benne: a kabin hirtelen oldalra billen, rémült sikolyok közepette lefelé zuhan, és ripityára törik…

Mintha nyögést hallott volna az előbb… Remélhetőleg csak képzelődött. Már csak az hiányzik, hogy valaki tanúja legyen az ügyetlenkedésének!

Félresöpört egy tincset a homlokából – és megdermedt, mert egy pár, nagy méretű edzőcipőt pillantott meg közvetlenül maga előtt. Pislogva nézett végig a farmerba bújt, izmos férfilábon, de mielőtt még észbe kapott volna, hogy az öv alatti impozáns dudort bámulja, a férfi letérdelt, és aggódva nézett rá a kékeszöld szemével.

A négykézláb álló Holly visszatartotta a lélegzetét zavarában, és hirtelen úgy érezte, mintha zuhanna – egy kékeszöld, aranypettyes mélységbe.

– Jól van? – szólalt meg egy mély hang.

Hollynak bizsergett a bőre, és fura előérzete támadt. Az idegennek lenyűgözően ragyogó szeme és férfiasan vonzó arca volt, mint azoknak a dögös pasiknak az extrémsport-ruhák reklámjaiban, és látszott, hogy napon barnult le, nem szoláriumban.

– Jól – felelte Holly, még mindig kínos zavarban, amiért Manhattan, sőt talán egész Amerika legszexibb pasija rajtakapta, amint a legnemesebb testrészét bámulja.

– Biztos?

– Igen… igen.

Holly tekintete a férfi érzéki szájára siklott, és úgy érezte magát, mint tizenöt évesen, amikor egy szexi vízimentőért rajongott. Elpirulva ült fel.

– Ez… olyan kínos! Szóval legyen szíves, nézzen levegőnek, hogy valamit megőrizhessek a méltóságomból.

A férfi elbűvölő szeme körül vékony ráncok jelentek meg, és amikor mosolygott, gödröcske volt az arca két oldalán. A fenébe! Holly ellenállhatatlannak találta a gödröcskéket.

– Öö… – A férfi megköszörülte a torkát, és próbált komoly maradni. – Szerintem ahhoz már késő.

Holly egy pillanatra lehunyta a szemét, és zavartan felnyögött. Amikor megfordult, hogy összeszedje a táskája tartalmát, látta, hogy egy csomó tampon is kiszóródott a kabin padlójára. Legszívesebben a föld alá süllyedt volna szégyenében.

És pont egyszerre nyúltak az egyikért…

– Majd én – mondta Holly, és sietve bedobta a táskájába. A szeme sarkából látta, hogy a férfi pimaszul elmosolyodik. Aztán megfogta a kezét, és ettől mintha áramütés futott végig a lány testén.

– Megsérült – mondta az idegen.

A keze nagy volt, és napbarnított; Hollynak bizsergett a bőre, megbabonázva nézte a hosszú, karcsú ujjakat. Aztán a férfi gyengéden végigsimított hüvelykujjával a felhorzsolt bőrön, mire a bizsergés forró hullámmá változott, amely átterjedt Holly mellére, majd tovább lefelé…

– Nem, ez nem vészes.

Visszahúzta a kezét, és kerülte a férfi tekintetét. Utoljára hetedikben jött ennyire zavarba, amikor Jimmy Richards rajtakapta, hogy szívecskéket rajzolt a neve köré.

Sietve pakolta tovább a holmiját vissza a kézitáskájába. Az aktatáska tartalmát – tankönyveket, jegyzeteket, sztetoszkópot – az idegenre hagyta, mert azokban nem volt semmi kínos. De aztán eszébe jutottak a szokásos „előtte-utána” fotók, amelyek emlékeztették, miért is döntött úgy, hogy helyreállító sebészetre szakosodik.

Gyorsan körülnézett. A fotók nem voltak sehol, viszont a vonzó idegen egy csomag óvszert tartott a kezében, amire Holly nem is emlékezett; legalább kétévesek lehettek.

A férfi felvonta a fél szemöldökét.

– M-es méret?

– Tartsa meg – mondta Holly idegesen.

Ahogy a férfi szemtelenül mosolygott, az arcán tovább mélyültek a gödröcskék.

– Köszönöm, de nekem kicsi – mondta olyan természetességgel, mintha egy pár cipőről beszélgetnének. – Különben is, másfél éve lejárt.

Holly elvörösödött. Az idegen ebből rájöhetett, hogy gyakorlatilag nincs szerelmi élete.

– Akkor adja ide. – Elvette az óvszert, és bedobta a szemetesbe.

A férfi felállt, és a kezét nyújtotta, de Holly nem fogadta el, magától állt fel. Amikor az idegen átnyújtotta neki a táskát, szűkszavúan megköszönte, és gondosan ügyelt rá, hogy ne érjen egymáshoz a kezük. A teste már így is magasfeszültség alatt állt.

Szerencsére a lift épp megérkezett az ő emeletére. Mielőtt az ajtó becsukódott Holly mögött, a szexi pasi még kedvesen utánaszólt:

– Ne felejtsen el új óvszert venni!

Néhányan odafordultak, de Holly mereven előrenézve vonult el mellettük. Csak akkor vette észre, hogy a huszonkettedik helyett a huszadik emeleten van, amikor egy nővér szembejött vele egy babaággyal.

Már majdnem negyedórás késésben volt.

Amikor végre belépett a tárgyalóba, minden szem rá szegeződött, beleértve Gareth Langley professzor metsző tekintetét is. Holly pironkodva elnézést kért, és leszegett fejjel helyet foglalt a nagy asztal mellett.

Megnézte a műtéti beosztást. Több alkalomra be volt írva dr. Lin Syunál és dr. Geoff Huntnál, a helyreállító sebészeti osztály vezetőjénél. Vetett egy pillantást Lin Syu felé, aki rámosolygott, aztán Holly észrevette, hogy dr. Hunt egyenesen őt nézi.

– Végre dr. Buchanan is csatlakozott hozzánk – mondta dr. Hunt, kezét tökéletesen vasalt nadrágja zsebébe dugva. – Nohát, akkor most már meghallgathatjuk, miért van itt Langley professzor.

Langley az osztály bővítéséről és a tervezett jótékonysági bálról beszélt. Az utóbbi szervezésében Holly anyja, Delia is részt vett a Chrysalis Nonprofit Alapítvány ügyvezető igazgatójaként, mely olyan gyerekeket és fiatalokat támogat, akik plasztikai vagy helyreállító műtétre szorulnak, de a szüleik nem tudják kifizetni.

Holly végighordozta tekintetét a jelenlévőkön – és hirtelen megtorpant, amikor szeme egy derűsen csillogó kékeszöld szempárral találkozott. Megszédült, és a gyomra liftezni kezdett.

A dögös pasi a liftből ott ül Langley professzor mellett!

Jaj, ne! Mit keres itt?!

Gyorsan elkapta róla a tekintetét, a szíve vadul kalapált. Amikor lopva újra ránézett a férfira, ő még mindig derűsen mosolygott.

Langley professzor épp egy nagylelkű adományról beszélt, amelyet a kórház a plasztikai és helyreállító sebészeti osztály bővítésére és új eljárások kifejlesztésére fordít a következő öt évben. Kifejezetten erre a célra felvettek egy ismert Beverly Hills-i plasztikai sebészt is.

Holly tekintete újra a liftbeli idegenre siklott.

Jaj, ne! Ez nem lehet igaz!

– Biztos mindnyájan látták a hirdetményt az előcsarnokban – mondta Langley.

Nem, ő nem látta. Szóval a szexi pasi a tornacipőben és a farmerben, mely rásimul izmos lábára – meg más egyebekre –, szóval ő lenne az ismert plasztikai sebész?

De hát ez lehetetlen, az ilyen nagymenők dizájneröltönyben és kézzel varrott cipőben járnak. A liftbeli pasi a napbarnított bőrével és napszítta hajával inkább egy sportmagazin modelljének tűnt.

– …Akkor hát hadd mutassam be dr. Gabriel Alexandert, és hadd üdvözöljem a csapatunkban – mondta a professzor.

Tehát a pasi, akinek a látványától és érintésétől úgy megszédült, nem más, mint az a sebész, akiről mindenféle pletykák keringenek: új eljárások és extrém testformáló beavatkozások hollywoodi hírességeken, köztük Holly nővérén is.

Mi a fenét keres ez az ember egy manhattani kórházban?

2. FEJEZET

Dr. Gabriel Alexander sóhajtva lejjebb csúszott a széken, fejét hátradöntötte, és lehunyta a szemét. Kikapcsolódásul rockzenét hallgatott a fejhallgatón.

Négy napja állt munkába a West Manhattan Saintsnél. Előtte hat évig dolgozott egy exkluzív magánklinikán, amelyről csak hírességek és szupergazdagok tudtak. Már a gondolattól is kirázta a hideg.

Volt egy villája Beverly Hillsben, egy háza Santa Monicában, meg egy jachtja, hatalmas garázsában pedig több luxusautó parkolt. Gabe volt a legkeresettebb plasztikai sebész az egész nyugati parton. Olyasvalaki számára, akivel egész gyerekkorában megpróbálták elhitetni, hogy nem elég jó, mindez maga volt a megvalósult álom.

De aztán egyszer csak ráeszmélt, hogy ez az egész a gazdag, befolyásos nagyapjának szól, aki arra használta az összeköttetéseit, hogy véget vessen a fia és egyik diáktársnője házasságának. Mert az ő szemében a fiatal nő nem volt rá méltó, hogy az Alexander nevet viselje – és arra főleg nem, hogy örököst szüljön a családba.

Rachel, az újságíró-hallgató azonban már terhes volt. Caspar Alexander megfenyegette, mire Rachel, féltve a születendő gyermekét, az ország másik végébe költözött, az öreg pedig gondoskodott róla, hogy a fiát túlságosan lekösse az új felesége és az új családja, és ne keresse a régi szerelmét.

Rachel mesélt a fiának az apjáról, és a kis Gabe tizenkét éves koráig arról ábrándozott, hogy az apja egyszer csak ott fog állni az ajtóban. De ő és a nagyapja is úgy élte tovább az életét, mintha a gyerek a világon sem lenne.

Aztán két évvel ezelőtt a nagyapja keresett valakit, akinek átadhatná a családi cég vezetését. A fiában és az unokáiban csalódott, őket nem tartotta alkalmasnak, Gabe karrierjét azonban figyelemmel kísérte, és felvette vele a kapcsolatot. Elmondta, milyen büszke a sikerére – „Gabe rá ütött”, tette hozzá –, és megkérdezte, vállalná-e a cég vezetését.

Gabe nem túl udvariasan visszautasította. Ma már látta, hogy a szépségklinikán végzett munkájával tudat alatt a nagyapjának akarta bizonyítani, hogy egyedül is boldogul, az Alexander család pénze nélkül.

Amikor azonban az anyját megtámadta a leukémia egy agresszív fajtája, sem a vagyona, sem a tehetsége nem segíthetett. Rachel halálakor hirtelen arra eszmélt, hogy ő is gyűlölt nagyapja mása lett: gátlástalan, rideg ember, akit csak a pénz és a státusz érdekel. E felismerés után megváltoztatta az életét.

Valaki nekiütődött az üléssornak, kizökkentve Gabe-et az emlékezésből. Figyelmét ismét a képernyőn látható műtétre fordította, és hirtelen ismerős alakra lett figyelmes a megfigyelők között.

Dr. Holly Buchanan. A nő, akivel négy napja összefutott a liftben…

A gazdag emberekkel szerzett tapasztalatai nyomán Gabe rögtön megérezte, hogy Holly vagyonos családból származik. Benne is megvolt az a könnyed elegancia, amely a gazdagoknál nemegyszer azt a csúf meggyőződést rejti, hogy joguk van kihasználni azokat, akik alattuk állnak a társadalmi ranglétrán.

Az ő családjában is érezhető volt ez a meggyőződés, az egyik volt barátnője is hasonlóan gondolkodott. Gabe azt hitte, a gazdag lány őt magát szereti, a kispénzű orvostanhallgatót, de aztán kiderült, hogy csak arra használta, hogy még egyszer jól felbosszantsa az apját, mielőtt hozzámenne egy férfihoz az ő köreikből. Gabe így fájdalmasan megtapasztalta, hogy a szerényebb származású emberek legfeljebb holmi viszonyra jók a gazdagok számára.

Jóllehet Holly Buchanan is az utóbbiak világához tartozott, mégsem tudta levenni róla a szemét. Sűrű pillájú kék szeme egyáltalán nem tűnt hűvösnek, és ahogy négykézláb szedegette szétszóródott holmiját a liftben, még halkan káromkodott is, és Gabe a finom hegeit is észrevette, melyeket igen ügyesen fedett el a sminkkel. Valami azt súgta neki, hogy ez a nő korántsem olyan, mint amilyennek mutatni próbálja magát. És nem tudta, honnan, de ismerős volt neki az arca…

Amikor majdnem újra elbóbiskolt, Holly lejött a lépcsőn, nagy ívben kikerülve őt. Aztán egyszerre több csipogó is megszólalt a teremben. Holly tekintete Gabe-re ugrott, és szeme elkerekedett a döbbenettől, amikor észrevette, hogy a férfi őt figyeli. Aztán a kíméletlenül kifelé tolakodó rezidensek meglökték, Holly megbotlott, és fojtott kiáltással egyenesen Gabe ölében landolt.

Rémülten próbált talpra állni, de az egész úgy hatott, mint egy erotikus öltánc. Gabe forróvérű férfi volt, és már régóta nem szeretkezett, úgyhogy a teste azonnal reagált. Halk nyögésére Holly összerezzent, és látszott, hogy mélységesen zavarba jött. Találkozott a tekintetük, és a szájuk majdnem összeért. Holly újabb kísérletet tett rá, hogy kikászálódjon Gabe öléből, kezét a mellkasának feszítette, de megint nem sikerült. Végül Gabe megkönyörült rajta: gyors mozdulattal felállt, és felhúzta magával őt is; Holly ösztönösen belékapaszkodott.

Ahelyett hogy úriember módjára talpra állította volna, Gabe egyik karjával átkarolta a derekát, és hagyta, hogy a keze lassan lecsússzon a testén. Holly arcának vörössége elárulta, hogy nem csak az izmait vette észre. Gyorsan hátralépett, és ha Gabe nem kapja el, átesett volna az előttük levő üléssoron.

– Óvatosan! Nem akarunk még több zúzódást, ugye?

Holly dermedten nézett rá.

– Honnan… honnan tudja, hogy zúzódásaim vannak?

Most óvatosan hátralépett a férfitól, és megköszörülte a torkát.

– Honnan tudja, hogy zúzódásaim vannak?

Gabe tekintete lassan végigsiklott az arcán és a nyakán.

– Onnan, hogy hétfőn összerezzent a megbeszélésen, amikor leült. És ilyen érzékeny bőrrel biztos könnyen szerez zúzódásokat.

– Á, értem.

Gabe-nek mosolyognia kellett. Még soha nem találkozott olyan nővel, akinek minden érzelmét ilyen világosan le lehetett olvasni az arcáról. Az elmúlt években csupa számító nővel volt dolga.

– Bocsánat, ha felébresztettem – mondta Holly, és kissé rekedt hangja mintha végigsimított volna Gabe testén, az egész intim helyeken is.

– Nem aludtam. Elég sok mindent meg lehet tudni az emberekről, amikor azt hiszik, nem figyeljük őket. Például arról a fickóról, aki az előbb magára hajtott.

Holly az ajkába harapott, és elfordította a tekintetét.

– Hallottam, azzal hencegett, mi mindenre képes – folytatta Gabe. – Úgy értette, a műtőben vagy a magánéletben? Az ilyen sebészek lejáratják a szakmánkat.

Holly szúrósan nézett rá, és hűvösen válaszolt.

– Nem, azok a nagyképű sebészek járatják le a szakmánkat, akik beleavatkoznak a Teremtő munkájába, mert azt hiszik, az ő művük tökéletesebb lesz.

Gabe megértette a célzást. Igen, hosszú időn át ragyogóan keresett a hollywoodi tökéletességmánián: egy kis feszesítés itt, egy kis lemetszés ott, esetleg egy átfogó alakjavítás… Ma már szégyellte, hogy ebből élt.

Zsebre dugta a kezét, és megkérdezte:

– Akarja tudni, mit derítettem ki magáról?

– Nem. Biztos jók a megfigyelései – Holly az órájára nézett, mint aki siet –, de én nem vagyok túl érdekes ember.

Gabe mosolygott, és csak azért is elmondta:

– Nagyon koncentrált, és önkéntelenül is gyakorolja a sebészi mozdulatokat. Néha rágja a körmét a hüvelykujján. Nem szeret a figyelem középpontjában lenni, és mindig csak az arca egyik oldalát fordítja azok felé, akikkel beszél.

Holly az ajkába harapott és félrenézett, Gabe-nek pedig az jutott eszébe, milyen szívesen harapna bele ő is abba a rózsás ajakba.

– Igazam van?

Válasz helyett Holly a szemét forgatta, de Gabe-nek volt tapasztalata ebben, és tudta, mikor érdekel egy nőt, és mikor nem. A teljes szörfdeszkagyűjteményét feltette volna rá, hogy ez az újabb találkozásuk éppúgy felzaklatta Holly Buchanant, mint őt.

A lány vonzódik hozzá, és küzd ezellen. De miért? Mi rosszat tett ő?

Hunyorítva így szólt:

– Ha jól sejtem, mindenféle lányos dolgokat csinált régebben: balett, zongoraórák, illemtan, és azt gondolja, mindig ragyognia kell… az anyja vagy az apja kedvéért. – Amikor Holly tátott szájjal bámult rá, hozzátette: – Vagy a barátja kedvéért?

– Jó is lenne – mondta Holly nagy nehezen, és próbált megint unottnak látszani.

Gabe tekintete kis időre megpihent a finom hegein.

– És azt is gyanítom, személyes oka van rá, hogy a plasztikai sebészetet választotta.

Holly felemelte a kezét, majd hirtelen megszakította a mozdulatot, mintha küzdene a késztetés ellen, hogy eltakarja az arcát.

Gabe végignézett klasszikusan elegáns ruháján, és szeme kissé túl hosszan megpihent a nő mellén.

– Lehet, hogy nagyot tévedek, de szerintem nem én vagyok az egyetlen, akinek köze van a szépségsebészethez.

– Ezt a pimaszságot! – förmedt rá Holly, és összefonta a karját, amivel talán a mellét akarta eltakarni, de az is lehet, hogy így vett magán erőt, nehogy pofon vágja.

Gabe-nek be kellett ismernie, hogy nem bánna egy kis csetepatét. Csípős megjegyzésre számított, így a kolléganő szavai teljesen váratlanul érték.

– Tudta, hogy a mellimplantátummal rendelkező nők háromszor nagyobb valószínűséggel követnek el öngyilkosságot vagy válnak drog-, esetleg alkoholfüggővé?

– Tessék? – kérdezte Gabe megrökönyödve.

– Kétharmad részük pedig többször is megoperáltatja magát.

– Ööö…

– Az Egyesült Államokban több mint ötmillió ember gyakorlatilag rabja az ilyen beavatkozásoknak – folytatta Holly ingerülten, mintha személyesen Gabe lenne a felelős azért, hogy sok nő elégedetlen a testével. – Évente tizenhárommilliárd dollárt költenek erre, ez egy kisebb ország államadóssága.

– Lenyűgöző – mondta Gabe. – De ez nem válasz a kérdésemre.

Holly ismét a szemét forgatta, a kijárathoz vonult, s közben még küldött felé egy megvető pillantást. Gabe nézte egyenes hátát, keskeny, ívelt csípőjét, szandálba bújtatott lábát, és valamiért pokolian szexinek találta, ahogy a szandál sarka kopog a kövezeten.

– Tudta, hogy a világ legnagyobb óvszere nyolcvan méter hosszú? – szólt utána. Amikor Holly megfordult, és hüledezve rábámult, megvonta a vállát. – Az M-es legfeljebb arra jó, hogy vizet töltsünk bele, és megdobjunk vele valakit.

3. FEJEZET

Pont annak a férfinak, akit mindenáron el akart kerülni, pont neki huppant az ölébe, mint valami másodosztályú sztriptíztáncosnő!

Holly belepirult az emlékbe, ugyanakkor bizsergett a bőre, és heves szívdobogás jött rá. Nem lehet igaz, hogy felizgatja ez a kínos eset! Talán nem is olyan jó a terve, hogy csak a munkára koncentrál, és sosem enged meg magának egy kis élvezetet. De talán csak alaposan ki kellene hajtania magát a konditeremben, és aztán újra a céljára, az ösztöndíjra összpontosítani. Már karnyújtásnyira van, semmiképpen sem hagyhatja, hogy bármi elvonja róla a figyelmét – főleg nem egy olyan férfi, aki azzal keresett egy vagyont, hogy nőket formálgatott a szikéjével.

Ahogy a folyosón lépkedett, egyszer csak észrevette, hogy a Beverly Hills-i doki utolérte. Oldalvást felé sandított, de úgy tűnt, a férfi észre sem veszi.

Szúrást érzett a szívében. Mindig is így volt: a szexi pasik nem méltatták figyelemre, főleg miután rájöttek, hogy a család többi tagjával ellentétben ő nem tökéletes: se nem olyan népszerű, mint híres nővére, se nem olyan szép és kedves, mint az anyja.

De igazából nem is akarta, hogy a Beverly Hills-i doki észrevegye, mert akkor beszélgetnie kellene vele.

– Maga követ engem? – kérdezte mégis.

Aha, persze, ennyire nem akarod, hogy észrevegyen…

A férfi ránézett, és ahogy a tekintetük találkozott, Holly megint finom bizsergést érzett.

– Hazafelé tartok. De meggyőzhető lennék egy vacsorára… valami sötét és füstös helyen.

Mosolya barátságos volt, a szemében vidám és kihívó csillogás ült – és olyan tűz, amitől Hollynak elállt a lélegzete. Gabriel Alexander bizonyára a csábítás nagymestere.

– Nincs kedve? – kérdezte a doktor mély, érzéki hangon. – Akkor mit szólna egy kávéhoz? – És rávillantotta ezerwattos mosolyát.

Holly behunyta a szemét, hogy el ne vakítsa, de már így is zavarba jött. Elég egy pillantás ettől a jóképű pasitól, és az agya mintha leállna…

– Egyébként kamaszkoromban szerettem vízibombákkal dobálni a lányok öltözőjét – folytatta a doktor. – A latex nagyon jó erre. De ne aggódjon, már kinőttem abból a korszakomból, szóval biztonságban van.

Biztonságban? Kizárt dolog! Holly bármibe lefogadta volna, hogy dr. Alexander tucatszámra töri össze a női szíveket.

Ebben a pillanatban a betegszállítók egyenruháját viselő idősebb férfi jelent meg az automata ajtó mögött, és Holly legszívesebben a nyakába ugrott volna megkönnyebbülésében.

– Jó estét, doki! – köszöntötte a férfi mosolyogva, erős brooklyni akcentussal. – Ma sincs randija?

Amikor Holly szokás szerint megrázta a fejét, a férfi szemrehányóan nézett a mellette álló doktorra.

– Szégyen, hogy manapság már senki se viszi el a gyönyörű fiatal nőket puccos belvárosi éttermekbe!

A doktor olyan pillantást vetett Hollyra, mintha azt akarná mondani: „De hát nem ezt javasoltam én is az előbb?”

Valójában Hollynak volt programja ma estére, bár valószínűleg csak pizzát fognak rendelni az étteremből, amelynek közelében lakott néhány kollégájával, plusz megisznak egy üveg bort, és befalnak egy csomó fagylaltot.

– A randizás nem szerepel a terveimben – mondta Holly pironkodva a betegszállítónak. – Legalábbis mostanában.

– A tervek változhatnak, és maga sem lesz fiatalabb, doki – felelte az öreg.

Hollynak nem volt elvi kifogása a randizás ellen, csak most egyszerűen nem volt időszerű. Egyébként is, az utolsó férfi, aki jelentett számára valamit, a hegek és a ragyogó ész helyett a külső tökéletességet választotta, miután meglátta a nővérét, Paige-et.

Egy nap Holly meg akarta lepni Terrence-t – aztán rajtakapta Paige-dzsel az ágyban. Épp rajta köszörülték a nyelvüket: milyen szürke és csúnyácska, és mennyire naiv; hogy hihette, hogy komolyan érdekelhet egy olyan vonzó férfit, mint Terrence?

Aztán azt is megtudta, hogy Terrence csak az apja figyelmét akarta felhívni magára, mert gyakornoki állásra fájt a foga a jó nevű ügyvédi irodában.

Ha valaha is találna olyan férfit, aki vagy vak, vagy elnézi a hibáit, és meglátja az igazi énjét, talán merne újra kockáztatni. De előbb még be akarta bizonyítani magának, hogy úgy is lehet sikeres, ha nem tökéletes és meseszép…

Felsóhajtott. Már kint álltak a járdán, és észrevette, hogy dr. Nők Bálványa őt figyeli.

– Mi az?

– Megyünk egy taxival?

Holly megrázta a fejét. Most egyszeriben semmi mást nem akart, csak messzire kerülni ettől az embertől, hogy ne hozza még jobban zavarba.

– Nem, köszönöm.

A doktor egy pillanatig némán nézett rá, aztán lazán felemelte a kezét, és már meg is állt egy sárga autó.

– Biztos? – kérdezte.

Hollyt meglepte, hogy csalódást érez, amiért most elválnak útjaik, mégis így felelt:

– Biztos.

Dr. Alexander megvonta a vállát.

– Ahogy akarja. Viszlát, doki!

Kifürkészhetetlen arckifejezéssel ránézett Hollyra, majd beszállt a taxiba.

A következő héten Holly igen elfoglalt volt. Visszatért a helyes útra, már látótávolságban volt a célja, így nem jutott ideje egy bizonyos kékeszöld szempárról ábrándozni.

De most, a mellplasztikai műtét közben futólag felpillantva ismerős alakot látott az üvegablak túloldalán. Széttárt lábbal ült, karja keresztbe fonva, s bár az arca árnyékban volt, Holly magán érezte szúrós, hűvös tekintetét, és ettől egy pillanatra elfogta az ismerős pánik.

– Dr. Buchanan?

Lin Syu nyugodt hangja visszahozta a jelenbe. Mély levegőt vett, és szikéjével fordított T alakú bemetszést ejtett a páciensen. A harmincnégy éves Kerry Gilmore már régóta szenvedett túl a nagy melle miatt. Iskolás éveiben rejtegette a testét, és olyan tevékenységekből maradt ki, mint az úszás, lovaglás, szurkolás, mostanra pedig ráadásul krónikus nyak- és vállfájdalmak is kínozták, ezért döntött a műtét mellett.

Miután szétválasztotta a bőrt és a mellszövetet, Lin Syu halk utasításai szerint nekilátott a mirigy- és zsírszövet kimetszésének. Utána óvatosan áthelyezték a mellbimbót az új helyére, s a maradék mellszövetet a helyére igazították.

Öt órával a műtét kezdete után készen voltak.

– Kiváló munka, dr. Buchanan – mondta dr. Syu. – Hamarosan minden kozmetikai beavatkozást maga fog itt végezni.

Holly megint átnézett az üvegfalon, de már nem volt közönségük. Dr. Alexander, akiről az a hír járta, hogy már vagy ezer hasonló műtétet végzett odaát, Beverly Hillsben, nyilván csak azért ült be a nézőtérre, hogy zavarba hozza. És sajnos sikerült is neki.

– Ha a páciens elégedett az új méretével… – mondta, és átmozgatta megfeszült vállizmait.

– Sok szenvedéstől mentette meg ezt a nőt, Holly. De még ha csak annyi lenne, hogy szeretne bikinit felvenni a nászútján, már akkor sem haszontalan egy ilyen kozmetikai műtét.

– Persze, tudom. – Holly elnyomott egy ásítást. – Kerrynek a gúnyos megjegyzésekből és a férfiak beszólogatásaiból is elege volt már.

– Elég éretlen dolog, ami azt illeti – mondta dr. Syu fintorogva. – Mindenesetre ha a megbeszéltek szerint viseli a támasztós melltartót, nyáron már zsinóros bikiniben járkálhat. – Miközben levették a műtősruhát, hozzátette: – Ha nem is szereti a kozmetikai sebészetet, gondoljon arra, hogy ez segít finanszírozni a helyreállító műtéteket.

Holly felsóhajtott. Dr. Syunak igaza van. Tapasztalatból tudta, milyen nagy hatással lehet az emberre az, hogy milyennek látják mások – ezért választotta ezt a szakterületet.

Egész gyerekkorában a „vagy szép, vagy okos” sztereotípiával kellett küzdenie, és ő az utóbbi kategóriába tartozott. Rút kiskacsának érezte magát, akit az apja képtelen szeretni; esetlen és szörnyen szégyenlős volt, és igencsak nyeglén válaszolt, ha gyönyörű, szőke anyjához vagy a híres nővéréhez hasonlították, aki modell volt. Igyekezett minél okosabbá válni, hogy az apja is büszke lehessen rá, aki jóformán csak a bátyjára fordított figyelmet.

De amikor már éppen kezdett nőiesedni, megtörtént a baleset: az elszakadt felfüggesztés miatt több emeletnyit zuhant egy üvegliftben. Súlyosan megsérült, több műtéten is átesett – és a hegei miatt ismét szánalmas csúfságnak érezte magát.

– És mit gondol az új kollégáról? – kérdezte dr. Syu könnyedén. – Úgy hallom, az összes nővér vele akar egy műszakban lenni.

Holly érezte, hogy átforrósodik az arca.

– Nem igazán figyeltem oda.

– Ó, tényleg? Akkor biztos csak beképzeltem azokat a pillantásokat múltkor a megbeszélésen – mosolygott dr. Syu sokatmondóan. – Hogy őszinte legyek, felmerült bennem, vajon már ismerik-e egymást, vagy ez egyszerűen csak az az eset, amikor első látásra megvan a kémia.

– Tessék? – Holly döbbenten meredt rá. – Jaj, nem, öö… – Mélyen elpirult, mert eszébe jutott a liftbeli jelenet, meg ahogy a tekintetük találkozott a tárgyalóban. Egész testében megborzongott. – Ez csak… – Összehajtogatta a műtősköpenyt, és próbált úrrá lenni az érzésein. – Ez… nem az, amire gondol. – Vett egy mély lélegzetet. – Előtte csak a liftben találkoztunk.

Dr. Syu felvonta a szemöldökét.

– Nem akármilyen találkozás lehetett. – Amikor erre Holly elkínzott hangot hallatott, elnevette magát. – Szerintem kedveli magát.

Holly azt kívánta, bárcsak megnyílna alatta a föld.

– Jaj, dehogy! Az ilyen férfiakat nem érdeklik a… hozzám hasonló emberek. – És az arcára mutatott.

– Holly, maga szép! De igen, az! – tette hozzá nyomatékosan dr. Syu, amikor a lány tiltakozni próbált. – Ráadásul nagyon tehetséges sebész. Miért ne érdekelné?

– Régen eléggé esetlen voltam, és még mostanában is előfordul, ha zavarba jövök. Mintha béna tinédzser lennék.

– Dr. Alexander zavarba hozta? – Dr. Syu elmosolyodott. – Ez érdekesen hangzik. – Megszólalt a csipogója, mire felsóhajtott. – A fenébe, vészhelyzet! Pedig már azt hittem, végre újra láthatom a gyerekeimet. – Újabb sóhaj következett. – Egyébként szép munka volt! – mondta, majd elsietett.

Hollynak frissítenie kellett volna a jegyzeteit, de megígérte a lakótársainak, hogy vacsorára pontosan hazaér.

Unokanővére, Caren elköltözése után Kimberlyn Davis be-, a szintén sebész rezidens Tessa Camara pedig kiköltözött a házból, így Holly most idegenek közt élt. Bár a skót Sam Napier szigorúan véve nem számított idegennek, kissé zárkózott volt, szeretett inkább egyedül lenni.

Tessa, aki most a vőlegényével élt, és gyereket várt tőle, jelezte, hogy eljön a vacsorára. És ha egyfolytában a babáról fog beszélni, Hollynak ez sem lesz ellenére, legalább addig sem kell holmi sztársebészekre gondolnia, akik minden nő fejét elcsavarják.

4. FEJEZET

Gabe beült a taxiba, és megadta a sofőrnek a brooklyni címét. Néhány kollégája hívta, hogy tartson velük egy bárba, de ő nemet mondott, mert már két hete folyamatosan ügyeletben volt, és eléggé kimerült, ráadásul még az összes dobozt sem sikerült kipakolnia új otthonában.

Az imént beszélt a nagyapjával telefonon – már ha egy hideg, dühítő szóváltást beszélgetésnek lehet nevezni.

Honnan tudta meg az öreg, hogy New Yorkba költözött? Mindegy, a maga részéről a lehető legkevesebbet akart tudni Caspar Alexanderről. A vezetéknevét leszámítva kevés közös volt bennük a nagyapjával, mint ahogy az apjával is. Minden mást az anyjától örökölt – hála istennek.

A taxi megállt a gondosan felújított téglaépület előtt, ahol Gabe lakott. Kiszállt, és épp kinyitotta a bejárati ajtót, amikor egy másik taxi érkezett, és egy karcsú láb nyúlt ki belőle. Gabe szíve vad kalapálásba kezdett, mert hirtelenjében ez volt a legerotikusabb látvány, amit csak el tudott képzelni. Lenyűgözve figyelte a végtelennek tűnő lábat és a karcsú, formás alakot. Halkan füttyentett – aztán a következő pillanatban rájött, hogy ismeri ezt nőt.

Anélkül hogy őt észrevette volna, a nő belökte csípőjével a taxi ajtaját, belekotort a táskájába, és ahogy lehajolt, hogy kifizesse a fuvart, Gabe megbámulhatta tökéletesen kerek fenekét. A taxisofőr vadul gesztikulált – a nő alighanem az ár miatt reklamált, amit Gabe is elég elrugaszkodottnak talált az előbb a saját taxijában.

– Átkozott uzsorás! – motyogta a nő, és mikor Gabe halkan felnevetett, megbotlott, de most szerencsére nem esett el, mint a liftben. – Te jó ég, dr. Alexander, a frászt hozza rám! Ööö… maga is velünk vacsorázik? – Tekintete nyugtalanul járt ide-oda Gabe és a szomszéd ajtó között, és látszott, hogy legszívesebben elmenekülne.

Gabe elmosolyodott, lazán nekitámaszkodott egy nagy növénytartónak, és Hollyra nézett a régimódi utcalámpa fényében. A szomszédja lenne? Vagy csak vendégségbe érkezett?

Felvonta a szemöldökét.

– Ez egy meghívás, dr. Buchanan?

– Mi? – kérdezte Holly elborzadva. – Nem! Mármint… azt hittem, ezért van itt. De akkor… nem ezért?

Gabe megsajnálta, és felemelte a kulcsát.

– Nyugodjon meg, doki, én itt lakom.

Holly meghökkenve bámult rá, és rágni kezdte a hüvelykujja körmét.

– Azt hitte, hogy megint követem?

– Nem! – Holly zavartan nevetett. – Miért hinném?

– Nem tudom – válaszolta Gabe higgadtan. – Csak azt vettem észre, hogy folyton menekül és bujkál előlem.

– Ugyan már! – felelte Holly elpirulva.

– Értem. – Gabe összefonta a karját a mellkasán. – Talán megnyugtatja, ha elárulom, hogy nem az esetem.

Valójában Holly abszolút az esete volt. Akaratlanul is elképzelte, ahogy feléje fordítja az arcát az esti fényben, nagy kék szeme rávillan, érzéki ajkuk egymáshoz tapad…

Felhorkant. Nem szokott ilyen élénk lenni a fantáziája!

Holly kissé bosszúsnak és megbántottnak tűnt.

– Mért, milyen az esete? Hadd tippeljek: szőke haj, nagy mell, kevés ész. Eltaláltam? Egy sebészileg feljavított strandkirálynő. – Felment a lépcsőn, és Gabe-re nézett. – Tudta, hogy az ókori Görögországban a szőke hajról a prostitúcióra asszociáltak?