Jász Attila versciklusa 2011-ben a Quasimodo költõi verseny nagydíját nyerte el

Balatonfüred, 2025

Kiadó: Balatonfüred Városért Közalapítvány (Tempevölgy)

E-book programozás: Seleris Project Bt., Balatonfüred

A borítón: Csontváry Kosztka Tivadar: Magyarok bejövetele (részlet)
karton. P.j.n. 1914–1919 között

ISBN 978-615-6404-27-5

A megjelenést támogatta:

Nemzeti Kulturális Alap
Balatonfüred Város Önkormányzata

Jász Attila

naptemplom villanyfényben

„Te leszel…”

(Csontváry Kosztka Tivadar)

SÜVÖLTŐT LETERÍTŐ ÖLYV. 1893

ez a madár olyan hidegen néz

mintha ki lenne tömve

iskolai szertárból kölcsönözve

egy órácskára

az énekes madárral végzett éppen

most kíváncsi mit szólok hozzá

megfestem inkább ha ezzel mondok valamit

az ég közben derűs világos és lehetetlenkék

hogy még jobban kiemelje

a ragadozómadár karakterét

a sziklás talaj képen elfoglalt mérete

szándékosan alapos részletei

már egészen kielégítőek

kopott barnás foltjaival izgalmas

penészzöld váltakozik

pedig csak tanulmánynak készült

tizenkét éves koromban, nagypénteken megsebeztem egy madarat, majd üldözése közben a havas partról a feneketlennek mondott csatornába csúsztam, nem emlékszem, hogy jutottam ki, végül, a partra

ŐZ. 1893

az agancsát vesztett szelíd őz felháborodottan néz

amiért épp egy faagancs elé komponáltam

nem figyelve érzékenységére

ilyen őz nincs természetesen

ahogy ilyen fennsík se

mögötte suta dombbal

valamit mégis az állat mögé kellett festenem

a kiszáradt facsonkból előbújó levélkék

őszies öltözetére figyeltem leginkább

talán ezért sértődött meg valójában az őz

vagy amiért idő előtt kapott

sértődést tükröző

üvegszemet

erről azonban nem tehetek

csak festem

legjobb tudásom szerint

szilvaszedés közben egy magas ágat vadászpuskámmal hajtottam le, az ág beleakadt valahogy a ravaszba, és a puska a lábam közé tüzelt

ALMÁT HÁMOZÓ ÖREGASSZONY. 1894

szinte még mindig érzem az alma illatát

hiába elhibázott a kompozíció

átlengi valami németalföldi báj a képet

a kontrasztot tartottam legfontosabbnak

megmutassam miként is lehet

plasztikusan közelíteni

egy adott témához

az angyalszárny nagyságú kézfej repdesni szeretne

mégis feszülten pihen a fehér kötényen

két ujjal nyugtatóan érintve a tálat

a felemelt kezű késben semmi fenyegető nincs

ahogy jelentősége sem a szürke pengének

amin a mutatóujj másfelé tereli a tekintetet

a keresett titok képen kívül található

szinte felülről látjuk az öregasszony

gácsi házvezetőnőm özvegy Prazsenkáné fejét

petyhüdt ráncos bőr lefelé sütött tekintet

egészen pontosan szemhéj

nyakában barna sál szintén a kontraszt miatt

hogy kiemelje alázatos és lényegtelen feje fontosságát

elválassza sugárzóan fehér kötényétől

szinte még mindig érzem az almák telt őszi illatát

ahogy a gácsi patika padlásán elrejtett képre gondolok

azon a meleg, nyári délutánon határoztam el, hogy én leszek a világ legnagyobb festője, hisz egyértelműen kijelöltek rá, így álmodoztam vidéki patikussegédként