S.E.Corell

Vágyak pórázon

Életmesék a mai Rómeókról és Júliákról

Jelen könyvet, illetve annak részeit a szerző előzetes írásos engedélye nélkül tilos reprodukálni, adatrögzítő rendszerben tárolni, bármilyen formában, vagy eszközzel – elektronikus, vagy más módon közölni!

Copyright © S.E. Corell

All right reserved!

Minden jog fenntartva!

Elérhetőség:

agendakiado@gmail.com

https://www.agendakiado.com

ISBN PDF:

Ágenda Kiadó

Debrecen

2023

A férfi nem ígér semmit,

csak csodás álmokat,

boldog reményeket…

…és mit ad cserébe a nő? - az életét.

…vagy fordítva?

1. Csöbörből vödörbe

Kövér gázzal indult a Trabant, beleremegett a kaszni.

– Késünk! – szólalt meg a volánnál ülő, vörös rúzzsal kikent férfi.

Aztán már száguldott is az autó a város utcáin a késő esti hóesésben. Az egyik sarki kanyarban kisodródott, a hóval borított járdaszélen felpattant, és csúszott a bokrok felé.

– Még csak az kellene, hogy pont most álljunk fejre… ilyen öltözékben! Mindjárt a pszichiátriára vinnének bennünket! – szólalt meg ijedten Detti, miközben svájci sapkáját és bajuszát igazgatta.

– Nyugi! Ismersz… – kapaszkodott a kormányba vigyorogva Lali, aki pettyes menyecske ruhájában, – mint „bolond menyasszony” – nyugtatta mellette ülő barátnőjét, a „mutogatós” bácsit.

– Hát pont ezért aggódom – mérgelődött Detti.

A jelmezek tökéletesre sikerültek. A maszk és a ruhák alatt felismerhetetlenek voltak. A farsangi buli házigazdáinak csak egy kikötése volt: mindenki változtasson nemet.

Amikor megérkeztek a házba, a több mint húsz fős társaság már ugyancsak jól érezte magát. Nyerítve röhögtek az érkezők stílusos megjelenésén. Korábban mindnyájan iskolatársak és aktív sportolók voltak. Mára már „kiöregedtek”, de a baráti kapcsolatot azóta is fenntartották. Sőt, ha tehették, rendszeresen együtt sportoltak még most is. Nyaranta kirándultak, túráztak, télen síelni, szánkózni mentek családostul. A névnapokra, születésnapokra meghívták egymást. Szokás szerint a bulik hajnalig eltartottak. Alkoholt alig ittak, a hangulat mégis mindig a tetőfokon volt. Az összeszokott, vidám társaságban mindenki jól érezte magát.

Most, éjfél után már csak egy pár volt talpon. Detti (a „mutogatós bácsi”), és Tuti (a hatalmas utcalány) tangóztak. A „vak vezet világtalant” stílussal próbálták összehangolni a tánclépéseiket kevés sikerrel. Váratlanul szabadesésben találkoztak a padlóval. A többiek hangosan röhögtek.

A kártyacsata előtti konyhai „feltöltődés” következett, ami mindig nélkülözhetetlen volt. A háziasszony ilyenkor zsebelte be a dicséreteket. Fogytak a sültek, a kolbász, a hurka… Nincs tabutéma. Az asztal körül összegyűlt lakmározó férfiak agyában megindult az asszociáció.

– Kell a friss hús – szólalt meg halkan somolyogva Tuti.

A többiek máris rákapaszkodtak a gondolat hálójára, és felvették az ilyenkor szabályos testtartást: összébb hajoltak.

– Persze, hogy kell a változatosság, de a sárkányodúban? Anyáméknál? Nem győzök improvizálni, ha fel akarok vinni egy új csajt – mondta lehangoltan Koti neccharisnyáját igazgatva. (Ő a legfiatalabb a társaságban, és az intő példa barátainak: szülei sokáig Kotonkánk becézték, nála szakadt el a gumi!)

– Mint egy surranó csődör – szólt be valaki –, pedig még nem is vagy nős – röhögtek.

– Ne add fel! Még annyi minden vár rád… egy kis herpesz…

– Meg egy kis könnyű tripper… – sorolták vigyorogva.

Tuti azonban közbelépett:

– Pedig jól csinálod – helyeselt Kotira pillantva, és megigazította szemébe lógó vörös parókáját. – Ha én újra kezdhetném…!

– A változatosság nekem sem ártott volna – kapcsolódik be Frici. – Nézzetek rám! Egy asszony mellett csak elhízni lehet… de amikor úgy tud örülni, ha dicsérem a főztjét! – sóhajtott, és láthatóan másik asszony főztjét is szívesen tömte magába.

– Te ha meghalsz, még a kéménybe is beszorulsz – csatlakozott a konyhai társasághoz a mezőgazdasági lopakodójában a parasztlánynak öltözött Laci.

Erre megint felröhögtek.

– Eljön az idő, amikor már csak a derekunk lesz merev reggel – folytatta sóhajtva Tuti (de lehet, hogy csak a lába fájt a tűsarkú cipőben, ezért jutott eszébe e gondolat) – itt fáj, ott fáj… és a Viagrától sem lesz romantikusabb…

– Akkor már hol lesznek a nők! Majd a Parkinson, meg az Alzheimer fog szórakoztatni – kapcsolódott nagyot sóhajtva a beszélgetésbe Karesz, az ápolónőnek öltözött orvos –, úgyhogy ne féljetek az öregedéstől!

E pontnál latolgatni kezdték, melyik betegség lenne az előnyösebb a mostani életükben. Végül két táborra oszlottak: Az Alzheimerrel erős körök hagyhatók el, mert minden nap új lenne a feleség és a szex. A Parkinson sem lenne rossz, mert állandó rezgésben tartana…

– Az Alzheimer jobb a Parkinsonnál…. inkább felejtsem el, hogy már ettem, mint hogy ne találjam el a számat egy csirkecombbal… – szólt közbe Frici.

(Mindez lenyomata a férfiagy határtalan fejlődésének, az évezredek génjei és a civilizáció eredményei!) Aztán a témát tovább boncolgatták nevetgélve. Tutin kívül azonban senki nem gondolta komolyan, mert éppen mindenki jól meg volt aktuális párjával.

Nemsokára megjelent a konyhában Detti, és bejelentette, hogy kezdődik a kártyaparti.

Tuti, a becenevét még gyermekkori sporttársaitól kapta. „Tuti, hogy ma nyerni fogunk!”– és úgy is lett. A név először kabalából ragadt rajta, később már csak így hívta mindenki.

A férfi évek múlva is a társaság oszlopos tagja maradt. Kedvelték jó humora, segítőkészsége, udvariassága miatt. Összetartotta, lelkesítette a többieket a sportban és a mindennapi életben is. A tornatermi meccsekről és a közös szórakozásokról feleségével, Ágival, együtt soha nem hiányozhattak. Sokáig kiegyensúlyozott, szeretetteljes házastársi kapcsolatban éltek.

Tuti és Ági

Nagyon fiatalon kötöttek házasságot. Egyiküknek sem volt előtte komolyabb párkapcsolata. A szerelem és a szexualitás beteljesülése mindkettőjük életébe a teljes boldogságot hozta meg. Erős kapoccsal kötődtek egymáshoz éveken keresztül. Két gyermekük született. Életvitelükben meghatározó volt közös érdeklődésük: a sport, a kirándulás. Anyagi problémáik nem voltak – mindketten egyke gyermekként – kisebb vagyont is örököltek. Pénzüket ügyesen forgatták, takarékoskodtak. Ági szorgalmasan gondoskodott a családról. Talpraesett háziasszony és anyuka lett.

Kezdetben mindketten egy kis szolgáltató vállalkozásnál dolgoztak. Ági az adminisztrációt vezette, Tuti pedig szerelt, ment, ahová hívták, egész nap járta a városi intézményeket és a lakásokat. Nagy ismeretségre tett szert.

Titkos hancúrozások

Az évek teltek, és Tuti a családi gondokból igyekezett egyre többet Ágira hárítani. A megszokás unalma rátelepedett a mindennapokra. Már nem érezte olyan varázslatosnak az élet adta lehetőségeket, sőt nyomasztani kezdte a családnak való örökös, kötelező megfelelés. Egyre többet jutott eszébe: „Már semmi új nem lesz az életemben?” Gondolataiba befészkelte magát a kíváncsiság is: „Milyen lehet mással a szex?” Titokban úgy nézett az idegen nőkre, mint a frissen szelt sonkára.

Tuti agyának mókuskereke visszafordíthatatlanul beindult. Munkával összekötött kiszállásai során nem kellett nagyon keresgélnie, mert kalandvágyó nőkkel tele volt a város. „Vakmerő” flörtjeiről sajátos humorral számolt be Dettinek és Lalinak, nem lehetett nevetés nélkül kibírni.

Egy alkalommal lelkesen sietett a „becserkészett hölgy” lakására. Vágyai és kíváncsisága tetőfokán kopogtatott az asszony ajtaján. Ujjongott, hogy végre összejön a pásztoróra. Úgy fog szexelni, mint pornósztár a pornóparadicsomban! Gyorsan bekeszegelte magát a kinyíló ajtón. A lakásban azonban bókjai leperegtek a nőről. Csak a konyháig jutott, és fél óra múlva két fazékkal savanyúan távozott. Kiszemeltje edényekkel kereskedett a lakásán. Több nem történt… és még pénzébe is került a „találka”.

Tuti kezdeti félrelépéseit barátai nem sorolták a megcsalások kategóriájába, inkább – jókat nevetve – sorozatos „baleseteknek” minősítették. Barátjuk gyakorlatlan és naiv módon keveredett váratlan helyzetekbe. Kalandjaiban nem voltak nagy eredmények, csak nagy remények.

Mégis, egyre jobban vágyott egy titkos, meghitt kapcsolatra. Cserébe persze nem tud semmit nyújtani, hiszen családja van, védekezett előre. Egy-egy csinosabb magányos nőt mégis talált magának, de rövid időn belül hamar átláttak rajta. A nőknek társra volt szükségük és nem üres szavakra.

Tuti már komolyabb lépésekre szánta el magát, egy régi osztálytársával, Marikával kapcsolatban. Sikerült néhány „véletlen” találkozást összehoznia a csinos nővel, és most már érettnek látta a helyzetet arra, hogy a gondosan lerakott alapokra rá is lépjen. Addig győzködte a nőt, míg az végre meghívta magához. A lakásban kedvesen fogadta Tutit és pálinkával kínálta. Ő azonban, sportember lévén, nem szokott alkoholt fogyasztani, és pillanatok alatt a fejébe szállt. Felbátorodva, meglazult önkontrollal, mindjárt kényelembe is helyezte magát a franciaágyon.

– Gyere ide – nyújtotta kezét mosolyogva a nő felé, miközben háziasszonya újra megtöltötte mindkettőjük poharát.

Tutti, bár kissé viszolygott ennyi pálinkától, gyorsan felhajtotta, hogy kezei mielőbb szabadok legyenek. Marika karcsúsága nagyon megfelelt a férfi ízlésének. Azonnal akcióba is kezdett. A ruhákból való kihámozás még simán lezajlott. Minden tökéletesnek tűnt. Tuti mohó csókjai, elsóhajtott bókjai, simogatásai azonban még nem voltak elég hatásosak az asszonynál. A nő ismét megtöltötte a poharakat. Tuti nem akart férfiatlannak tűnni – mert ő bizony bírja az italt(!), bár szemei már többnyire egymást nézték – gondosan felhörpintett még két stampedlivel. Ezután folytatta az ismeretlen női test felfedezését, majd belefulladt az új élménybe. Pont erre vágyott! Csakhogy a fejét egyre nehezebbnek érezte, és erősen küzdött a gravitációval.

A nő az ágy élményeit másképpen élte meg. Szerinte úgy tapogatózott Tuti, mint vak utász az aknamezőn. Bár türelemmel remélte, hogy barátja még kibontakozik, ezért továbbra is próbálta „forrón” ölelni… de már nem sokáig.

A sportemberrel szokatlanul kezdett forogni a szoba, vele együtt Marika is. Rángó gyomorral, bizonytalan léptekkel kirongyolt a fürdőszobába, ahol akarata ellenére viszontlátta a pálinkát és az aznapi ebédjét. Ezután már nem sokat tudott magáról. Marika a zuhany alá nyomkodta az alélt férfit. A hideg vízzel a romantika is leúszott a lefolyón. Kapcsolatuk eddig tartott.

Ledarált házasság

Tuti sikeresen titkolta kalandjait Ági előtt. Tudta, hogy ha felesége gyanút fog, ő repül, mint a fuvallat. Mégis folytatta „izgalmas” kilengéseit. Barátai, Detti és Lali, többször is figyelmeztették, hogy ingoványos talajon járkál, de Tuti az intő szavakat sejtelmesen mosolyogva eleresztette a füle mellett.

A baj akkor kezdődött, amikor Tuti felbátorodott. Gyakran hangoztatta, véleményét, hogy mennyire elavultnak tartja a házasság intézményét.

– Mindig ugyanazzal a nővel együtt, éjjel nappal, életünk végéig… Ráadásul, nekünk még a munkahelyünk is közös! – lázadozott.

Mindenképpen meg akarta tartani a feleségét, mert tulajdonképpen elégedett volt vele, csak egy kis szerelmi kilengésre vágyott. Az érzést kereste, ami a házasságában elapadt, amiről már le kellett mondania. Irigyelte szingli ismerőseit, akik egyik szerelemből a másikba estek. Barátnője, Detti, ekkor már komolyan megmosta Tuti fejét: a titkos vadászatokból, flörtökből nagy baja lehet, ha Ági megtudja… De minden figyelmeztetés hiábavaló volt!

Ági gyanította, hogy férje mellékutakon járkál. A barátok előtt csendesen tűrt… Egészen addig, amíg a véletlen bizonyosságot nem nyújtott a számára:

Tuti elégedett volt legújabban kifundált, ravasz ötletével. Hirdetést adott fel a városi lapban, miszerint barátnőt keres a szabadidő eltöltésére. Veszélyes terepre lépett! A lebukás vészesen közeledett: a hirdetés szövegében – automatikusan – a munkahelyi telefonszámát adta meg, és mire észbe kapott, már megjelent a hírlapban. Ági ült a telefon mellett, ő vette fel a hívásokat… Menthetetlen volt a helyzet.

– Eddig tizenheten hívtak. Kapós a hirdetésed! – közölte Ági.

Rá sem nézett a férjére, csak pakolt és kifordult az ajtón.

***

Tuti csak most ijedt meg igazán. Ezután hónapokon keresztül rendületlenül próbálta helyrehozni óriási baklövését. Nap, mint nap kétségbeesetten kereste a lehetőséget: kerülgette, kérlelte megalázkodva feleségét, de ő már nem engedett. Áginál elszakadt az a bizonyos húr, ami még a férjéhez kötötte. Sőt, megtorlásul még egy darabig élvezte, hogy ujjai köré csavarhatja megbocsájtásáért küzdő férjét. Miután jól elverte rajta a port, munkahelyet változtatott, és önálló életet kezdett. Úgy lépett ki a házasságból, annyira megkeseredetten, hogy még kamasz lányait is apjukra hagyta. (Új munkahelyén kapcsolatba került egy másik férfival, akivel hamarosan összeköltözött. Új életet kezdett, amit gyermekáldással pecsételtek meg.)

A pocsolya is tükröt tart eléd

Az emberek azt hiszik, a szerelem örökké tart. Főleg, akik túl fiatalon házasodnak össze. Az „Én a tied, te az enyém” lángolás azonban többnyire véges. A házasság kötöttségén belül a felbomló érzelmi egyensúly csalódottsággal és egyéb gyarló következményekkel jár.

A szerelem múlása Tutit is megtévesztette. Újra kereste azt érzést, ami már kihunyt az életéből: a lángolást, a titkos intim együttlétek izgalmát, a meghittség örömét, az érzést, amit újra át akart élni. Úgy gondolta, titokban más nőnél megtalálja mindazt, ami elveszett. Közben az Ági iránti szeretetről, tiszteletről teljesen megfeledkezett. Csak amikor gyermekei anyja elhagyta, akkor döbbent meg igazán… de már késő volt.

Tuti előtt szabad lett az út. Most folytathatta volna ismerkedéseit, találkáit, de ő hatalmas lelki fájdalommal csak Ági után vágyott. Elvesztette önbecsülését, kicsúszni látszott a talaj a lába alól. Tehetetlenségében annyira összetört, hogy a barátok már aggódtak érte. Detti és Lali hajnalig tartó beszélgetésekkel próbálták felrázni a depresszióból. Egy év is eltelt, mire barátai unszolására Tuti újra kezdett sportolni és társaságba járni. Leromlott külsejét igyekezett helyrehozni.

A barátok mellé álltak nagy bajában, nem akarták magára hagyni, de mindenki tisztában volt azzal, hogy itt egyedül Tuti hibázott.

Nehézségei fokozódtak azzal, hogy két kamasz lánya ettől fogva az ő gondja lett. Anyjuk új életébe csak bizonyos szabályokkal lehettek jelen. Ebben a helyzetben sokkal több odafigyelésre volt szükség az apjuk részéről. Tuti – lelki fájdalma ellenére – kezdett egyre jobban helytállni a lányok nevelésében. Még könnyezett, amikor senki nem látta, de lassan, kezdett nyitni a világra.

Vannak dolgok az életben, amiket, ha elrontunk – bármennyire is akarjuk –, már soha nem tudjuk helyrehozni. Tuti számára ez volt „az” a dolog. Új napok, új kezdetek. Egy idő után Tuti egyre nehezebben viselte az egyedüllétet.

– Nem jó ez így – mondogatta gondterhelten barátainak.

– Lapozz már! Újra kell kezdened! – biztatta Detti – nézz körül, mennyi -gyedülálló nő keres társat!

– Gyémánt lökhárítósokkal tele van a város – vigyorgott Lali.

– Ugyan már… első látásra leveszik rólam, hogy egy selejt vagyok. Kinek kellenék? – sopánkodott Tuti.

– Másnál is csúszott már légy a levesbe – folytatta Lali, majd fellelkesülve hadarta: – Szánd el magad végre! Nyitott szemmel járj! Korlátlan lehetőségeid vannak, hogy találj valakit!

– Korlátlan lehetőségeim… hogy bakot lőjek – zsurmolta az orra alatt Tuti.

– Vad kalandok… Ez az igazi élet – lelkesedett Lali.

– Most álmodsz? – szólt közbe Detti, de Lali leállíthatatlan volt:

– Előtted egy egész baromfiudvar… – vigyorgott Lali, de Detti gyorsan közbelépett.

– Te is estél már ki a hintából, ne viccelődj most!

– Jól van már! …Csak fel akarom pörgetni egy kicsit a barátomat. Nem értesz te ehhez – pontosított Lali.

– Engedd el a múltat! Újra kell építened az életedet – fordult Detti újra Tutihoz. – Na, majd én kézbe veszem a helyzetet!

– Jujuj… lesz itt verejték – nézett szánakozva Lali Tutira. – Ha a nők…

– Köcsög – zárta le a témát Detti.

***

Lassan már Tuti is érezte, lépnie kellene. Dettinek eszébe jutott csinos, óvónő kolleganője Eszter, aki egy ideje egyedül élt két gyermekével. Lalival megbeszélték, hogy összeismertetik őket. Kezdetben Eszter vonakodott:

– Túl idős hozzám. Tíz év… az sok!

– Bírja a melót. Meddig akarsz egyedül maradni a két gyerekkel… Senkinek nem jó egyedül bújócskázni.

Két hónap múlva megrágta Eszter a helyzetet, és ő kereste telefonon Tutit. Randevút beszéltek meg az óvoda mellett. Néhány nap után szimpátiájuk elmélyült. A férfi vagyoni háttere különösen kedvezően hatott Eszterre, annál is inkább, mert korábban, katasztrofális anyagi helyzetekben élt volt férje miatt.

Tuti megalkudott: eddig a filigrán nők voltak az esetei, de most megtetszett neki ez a magas, karcsú, szép arcú asszony. Nemsokára megismerkedett Eszter gyermekeivel is, és néhány hét alatt családias idill alakult ki közöttük. Tuti az összeköltözésen gondolkodott, de Eszter még nem döntött. Azért mindig megtalálták a megfelelő időt az „összebújásra”.

– Ilyen nővel csak álmaidban jöhetsz össze – mondta egyszer elvarázsolt arckifejezéssel Lalinak.

– Megtörtént… – legyintett egyet értve barátja, majd kíváncsian megkérdezte – … és hogy haladtok?

– Mint a reumás lajhár… valami nem oké…

– De mi? – puhatolta Lali.

– Olyan ez az egész, mintha egy betonnal küzdenék. Nem jutunk előbbre.

– Ne akard mindjárt feleségül venni! Az ő háta mögött is van már tapasztalat.

Az „Istennő” – ahogyan Tuti jellemezte új választottját – azonban elhatárolódott attól, hogy a férfi barátait közelebbről megismerje. Fél év múlva Tutinak már kezdett hiányozni a régi társaság.

– Menjünk nyaralni valahová a gyerekekkel – kezdte puhítani Esztert.

– Hová? …Hatunknak sokba kerül – legyintett barátnője.

– Kinéztem egy helyet. Nem a legolcsóbb, de sátorral tökéletes lenne. A gyerekek is élveznék – erősködött Tuti. – Ne legyen gondod a költségekre, megoldom – vetett be mindent.

Eszter végre beleegyezett, hogy nyáron – immáron négy gyermekükkel együtt – csatlakozzanak a sporttársakhoz, egy hetes autós kirándulásra.

Már az indulás napján feltűnt útitársaiknak Tuti elszánt igyekezete, hogy megfeleljen gyönyörű barátnőjének. Most nem volt türelmetlen, nyűgös, mint régen Ágival. Még azt is elnézte, hogy Eszter a csapat terveitől eltérő, külön programokat igényelt az úton.

– Nehéz a kedvében járni! – jegyezte meg valaki.

A tábortűznél már apró élcek, vidám célozgatások is röpködtek Tuti felé, de ezek nem értek el a tudatáig. (Pedig néha nem megvetendők a kívülállók jelzései.)

Eszter most sem ereszkedett le közéjük, pedig hívták. Amikor már árnyak ereszkedtek a campingre, a ropogó tűz pirosra festette a vidám arcokat. A szalonnára küldött kis tömény őszintévé tette a barátokat. Frici Tuti vállát átölelve halkan odasúgta neki:

– Menekülj a nőtől haver!

A szalonnasütésben a férfiak otthon voltak. A csillapodó tűz mellett segédkeztek a nőknek és a gyerekeknek a nyársak „összeszerelésével”. Csak Feri – a horgászok zsenije – hiányzott a csapatból. Most is a vízparti terepet pásztázta, bár a sülő szalonna illata elérte az ő orrát is.

– Hol van a nemsokára elhunyó férjem? – kiáltott fel vészjóslóan Zsu, és haragosan körülkémlelt.…

És az ember jött, mert az asszony elvárta.

– Mi van itt… törzsi leszámolás? – méregette a nyársakra tűzött falatokat Feri, majd leült Zsu mellé. – Miért kiabálsz? Egy percig sem lehet téged egyedül hagyni? – zsörtölődött, majd Tuti felé fordult. – Durva ez a nyomás, ugye Tutikám?