Nagy Tünde, Maros István, Somodi Krisztián Mi kell ahhoz, hogy a végén a biztosító azt fizesse, ami jár?

Copyright © Nagy Tünde, Maros István, Somodi Krisztián, 2025

Minden jog fenntartva!

Jelen könyvet vagy annak részeit tilos más formában, kötésben, borítóval vagy digitálisan kereskedelemben értékesíteni, másolni, sokszorosítani vagy kiadni.

Kiadta a Publio Kiadó Kft.,

9178 Hédervár, Kont István utca 2.

publio.hu

ISBN: 978-615-103-008-0

Szöveg © Nagy Tünde, Maros István, Somodi Krisztián, 2025

Szerkesztő: Kovács Viktor

Korrektúra: Kovács Kitti

Szerkesztési tanácsadó: dr. Serényi János

Könyvet írni nehezebb, mint gondoltuk, és kifizetődőbb, mint azt valaha is el tudtuk volna képzelni.

A korai piszkozatok olvasásától kezdve, a borítóval kapcsolatos tanácsadáson át szeretnénk köszönetet mondani minden kol égánknak a könyv megírásához való hozzájárulásukért, értékes technikai támogatásukért és a szakmai adatok összegyűjtésében nyújtott segítségükért.

Végül szeretnénk megköszönni minden családtagunknak a munkánk során nyújtott támogatásukat és bátorításukat.

OROSZ RULETT. EGY JÁTÉK.

Egy játék, amiről már sokan hal ottak, de nagyon kevesen ismernek. Egy játék, amit két fél játszik egymással, és egy eszköz, amivel játsszák.

De nézzük csak, mit ír erről a szakirodalom.

„Az orosz rulett egy szerencsejáték, amelynek lényege, hogy egy hatlövetű forgótáras pisztolyba egyetlen töltényt tesz az ember, megforgatja a tárat, fejéhez emeli a fegyvert és lő egyet. Ha a töltény a megfelelő pozícióba kerül, a játék halált is okozhat. Arra, hogy a töltény elhagyja a tárat, az esély 1 a 6-hoz. A névben az orosz szó a játék származási helyére utal, a rulett szó pedig a kockázat vál alására és a fegyveren található tár forgására utal.”

„Persze az is lehet, hogy ezt az egész orosz rulett dolgot Nyugaton találták ki, hogy lehessen vele riogatni: ezek az őrült oroszok mit ki nem találnak! Ha nem számítjuk, hogy Lermontov a Korunk hősében írt egy olyan hősködésről-mutatványról, ami hasonlítható ehhez, akkor az orosz rulett első irodalmi említése 1937-es (!), egy amerikai lapban egy bizonyos Georges Surdez légiós novel ájában olvasható először. Surdez mondjuk rögtön a legdurvább változatról ír: öt golyó a tárban.

De ha már így esett, akkor az oroszok kihasználták a helyzetet, gyártottak hozzá legendát, bevonult a nemzeti identitás példatárába. Különböző verziók vannak a kialakulásra. Az egyik szerint ez az egész a 19. századi orosz börtönökben alakult ki, ahol a börtönőrök a rabokat kényszerítették a játékra. A másik szerint eleinte mindössze egy trükkről volt szó, a kel ően laza dobtár úgy ál t meg, hogy a golyó súlya miatt mindig lekerült, így igazából veszélytelenül lehetett vil ogni a hatlövetűvel. A harmadik verzió a legközkedveltebb, ennek igazi főszereplője is van. Ezek szerint az 1877-78-as orosz-török háborúban alakult ki ez a furcsa hősködés.

Mihail Szkobelev, a vakmerő tábornok tisztjei nem akartak lemaradni parancsnokuktól eszementségben, ezért különféle veszélyes mutatványokkal szórakoztatták magukat és egymást. Ezek egyike volt az orosz rulett. (Ennek megfelelően maguk között nem orosz,

hanem huszár rulettnek nevezték.) Hogy legyen magyar vonatkozása is a sztorinak, Szkobelevet a legenda szerint egy vengerka, vagyis az Osztrák-Magyar Monarchiából származó kurtizán ölte meg 1882-ben.”

Kicsit elkalandoztunk. Térjünk vissza a mi játékunkra.

Könyvünkben az egyik felet úgy hívják, hogy ügyfél, a másikat pedig úgy, hogy biztosító. Az eszköz, amivel pedig játszanak, az maga a biztosítás.

Ebben a játékban mindenki részt vesz, akinek van biztosítása, és mindenkinek kel biztosítás, akinek bármilyen kockázata van. Ebből adódóan előbb vagy utóbb ebbe a játékba mindenki beszál , mint ügyfél. A kérdés az, milyen végeredménnyel.

A biztosító is játszik, hiszen neki ebből ál az élete. Azért szál t be már évekkel, évtizedekkel korábban – sőt van, aki már több mint egy évszázada – a játékba, mert ebből él. Neki ez a játék elsősorban a profitról szól, de ehhez a profithoz ügyfelekre van szüksége.

Egy egész szervezetet hozott már létre, hogy ebben a játékban összességében nyerjen. És itt a hangsúly az összességében szón van! Hiszen ő megtanulta az évek során, hogy nem számít, ha pár mérkőzést elveszít. Eleve úgy számolt már a legelején, hogy nem fog mindig nyerni. Ő ezt belekalkulálta.

És mi a helyzet az ügyfél el?

Neki elég egyszer buknia, és akkor bukik mindent. Neki az esetek többségében az az egy is végzetes.

Az ügyfél már a játék elején utálja az el enfelét. Ideges, mert tudja, kivel ál szemben. Látja a nagyságát, erejét, és fél, hogy ebből a játékból csak vesztesként kerülhet ki.

Miért lép mégis a játékba? Mert kénytelen rá. Van kockázata, amit biztosítással akar fedezni, tehát biztosításra szüksége van. Ebben ugye egyetértünk?

Szeretné biztonságban tudni a vagyonát, életét, jövőjét, de a fentiek miatt mégis el entmondásos érzése van.

Ugyanakkor a biztosító is ugyanolyan fél a játékban. Ugyanazok a játékszabályok vonatkoznak rá, és ugyanazokat az eszközöket

használja. Egy óriási előnye azonban mégis van. Sokkal jobban ismeri a játékszabályokat, mint az ügyfél! Arról nem is beszélve, hogy ő ezt a játékot naponta többször is játssza, míg az ügyfél csak

„szökőévente egyszer lő a fegyverrel”.

Egyszerűen sokkal nagyobb a rutinja. Emiatt pedig nem lehet elítélni.

A játék kezdetét veszi. Kérdés: hány golyóval?

A biztosítási piac sokszor a telitáras fegyverektől hangos. Amikor az ügyfél egy rossz szerződést köt vagy egyáltalán semmit, akkor bizony a fegyver teli tárral működik. Úgy pedig nagyon nehéz nyerni. Sokszor ott követi el a hibát, hogy nem veszi komolyan.

Sokkal fontosabb a hitelfolyósítás, a pályázat, a gépjármű vásárlása, mint maga a biztosítás és annak tartalma. Azonnal kel , nincs idő

vele foglalkozni, de ez súlyos hiba, ami csak növeli a golyók számát a tárban!

Gondoljunk csak bele! Hányszor fordult velünk elő, hogy sec-perc alatt kötöttünk bármilyen biztosítási szerződést a vagyonunkra vagy a felelősségünkre úgy, hogy át sem néztük annak feltételeit? Amikor például csak egy kárnál szembesülünk azzal, hogy vihar és vihar között is van különbség, függetlenül attól, hogy az megrongálta a tetőnket. Vagy amikor kiderül, hogy a kötelező sem fizet minden esetben, és zsebbe nyúlós lesz a károkozásunk.

Érdekes dolog ez.

Ahogy ügyfélként elhisszük, hogy majd nem lesz baj, hogy ez majd mindenre fizet. Egy gyógyír. Hisszük, hogy ha kárunk lesz, akkor megvéd bennünket. Egyszóval hiszünk a szerencsénkben.

Megannyi tévhit, elvárás és félreértés. Talán már te is tapasztaltad.

Ebben a könyvben is olvashatsz számtalan ilyen tévhitről és félreértésről.

Persze amikor az ügyfél szempontjából rosszul sül el a dolog, akkor annak kel őképpen hangot is adnak. A magyar nyelv széles tárházával és különböző jelzőkkel il etik a másik felet, hangoztatva tulajdonképpen azt, hogy az elején nem voltak elég körültekintők, és most épp nem volt szerencséjük.

Azért lássuk be, a magyar virtus egyik szerves része, hogy amikor jól járunk, akkor csöndesen elégedettek vagyunk. Amikor úgy érezzük, hogy valaki „kibökött” velünk, és valamilyen sérelem ért bennünket, akkor azt ország-világ elé kürtöljük.

Ha az ügyfél körültekintőbb, jobb szerződése születik, vagy az ügyfélnek van valamekkora ismerete a játékot il etően, akkor már kevesebb a golyó, nagyobb a nyerési esély. De a tár még ekkor sem üres.

Ügyfélként egyetlen egy megoldás van: elérjük, hogy növeljük a nyerési esélyeinket.

Ehhez viszont sok minden kel , ismerve a másik fél képességeit is.

Kívülről kel ismerni a játékszabályokat. Rengeteg tapasztalatot kel szerezni. És nem utolsó sorban rutinosnak kel lenni.

De hogy szerezheti meg ezt rövid időn belül az ügyfél?

Sehogy. Ez szinte lehetetlen. Ugye? Ha jobban belegondolsz…

Ott van a másik fél, a biztosító, aki nagyon régóta űzi ezt a játékot.

Egy egész stábja van arra, hogy profi legyen benne, és profitot termeljen. Rengeteg pénze van, és még több ideje.

Nincs más megoldás, kel egy harmadik szereplő, aki segít az ügyfélnek, aki ismeri a másik felet. Ismeri a működését, a gondolkodását, a belső folyamatait, és tudja, hogy mit miért csinál, mi az, ami vezérli a másikat.

Egy harmadik személy, egy valódi szakértő, aki az ügyfél oldalán ál . És nemcsak azért, mert ezt jól tudja kommunikálni, hanem mert garanciát is tud adni, felelősséget is vál al.

Aki nemcsak ismeri, de érti, és rutinja is van a játékszabályokban.

Aki kvázi kiveszi a tárból a golyókat, növelve az ügyfél nyerési esélyét.

Lássuk be azonban, hogy világunkban van jó pár szakértő.

Olyanok, akik egy-egy területen azok, és olyanok is, akik csak annak mondják magukat.

Honnan fogja megismerni az ügyfél az igazit? Miből tudja leszűrni, hogy a játékhoz valóban egy olyan szakértőt kap, akivel csak nyerhet?

A tévhitek mel ett erről is szól ez a könyv.

De nézzük meg pontosan, hogy mit is ad ez a könyv neked.

Megmutatja a legnagyobb hibákat és azok optimális elkerülését. És nem csak szakértői oldalról…

Szeretnénk más szemszögből megmutatni Neked a biztosítási piacot, és azonos szintre akarunk emelni Téged a biztosítóval, hogy ne csak egy termékként vagy „szükséges rosszként” nézz ezentúl a biztosításra.

Ez a könyv meg fog tanítani téged arra, hogy jobban értelmezd a saját kockázataidat. Hogy hamarabb észre tudd venni, és el tudd kerülni a hibákat. Hogy komolyan vedd a „játékot”. És hogy különbséget tudj tenni a tanácsadók között.

Ezzel a könyvvel nem az a célunk, hogy a végére biztosítási szakjogásszá vagy több évtizedes rutinnal rendelkező biztosítás-szakmai tanácsadóvá válj, hanem az, hogy legyél körültekintő, és ne kövesd el a felsorolt hibákat.

Ez a könyv biztonságérzetet fog nyújtani számodra, és a jövőbeni esetleges káresemények során nem vesztes félként fogsz indulni a biztosító el en, hanem egyenlő fél leszel a játékban. Megszabadulsz az előítéletektől, és nem érzed majd úgy, hogy átvertek.

De még mielőtt belekezdenél…

Fontos

tudnod,

hogy

a

történetek,

következtetések

megérthetősége miatt sok esetben egyszerűsítéseket alkalmaztunk, vagy azokat az ügyfél szavaival írtuk le. Az egyszerű halandó emberek tiszteletével írtuk ezt a könyvet. Éppen ezért a teljes biztosítási

szektor

részletes

felépítésének,

megannyi

kapcsolódásának, összefüggéseinek bemutatására nem akartunk kitérni. Kérjük, ne jogászi és biztosítás-szakmai szemmel közelíts hozzá.

Jaj, és még egy gondolat!

Tartsd szem előtt, kedves Olvasó, hogy ezzel a könyvvel azt a nem titkolt célt szeretnénk szolgálni, hogy valós történeteken keresztül mutassuk meg Neked, hogyan is működik ez a „biztosítási orosz rulett”.

A hétköznapi sztorikon keresztül rálátást szeretnénk adni azokra a gyakran előforduló ügyfélhibákra, téves beidegződésekre, amiknek a végkimenetele sokszor súlyos következményekkel jár.

Kel emes időtöltést és jó szórakozást kívánunk!

„Vasárnap történt, műszaki jel egű csőtörés miatt hétfőn – és várhatóan kedden is – nincs tanítás a Hunyadi János Általános Iskolában. A javítási munkálatok előre láthatóan több napot vesznek majd igénybe.” 1 – olvasta a Civilnapló új hírét Sarolta, Tornyoshídvég egy éve megválasztott polgármestere. Erről eszébe jutottak a település óvodájában történtek.

– Hol kel ett volna gyanakodnom? Hiszen már nem vagyok egy naiv gyerek. Nem tudom.

Még most is élénken emlékszem arra a napra, amikor megérkezett a biztosítótól a levél, amiben tájékoztatást küldtek, hogy a biztosítás díja a következő évfordulótól 10%-kal magasabb lesz.

Egyből arra gondoltam, hogy miért akar tőlünk még a biztosító is több pénzt beszedni. Hogy lehet ennyire pénzéhes? Fizetünk így is épp eleget neki. A bevételeink nem emelkednek, sőt csökkennek, kiadás kiadás hátán! Ha így megy tovább, akkor jövőre a működésünkhöz is hitelt kel felvenni. Most még a biztosító is emelni akar a fizetendő díjon? Ez már nonszensz! Ráadásul, amikor tavaly kár volt, akkor is csak hosszas idő és szenvedés árán kaptuk meg a pénzt. Ez a biztosítás kész ráfizetés, de biztosítás nélkül nem maradhat az önkormányzat.

Ekkor jött a gondolat: keresnem kel egy olcsóbbat. Ha már foglalkoznunk kel a biztosítással, legalább annyi hasznunk legyen, hogy olcsóbb lesz. Kiadtam Julcsikának, küldje vissza a biztosítónak, hogy nem fogadjuk el a díjemelést, és egyből mondjuk is fel a szerződést. Gondoltam, majd megijed a biztosító, ha látja, hogy el is veszíthet bennünket. Így elérhetjük a célunkat: olcsóbb lesz a biztosításunk, nem drágább.

El is kezdtük az ajánlatok beszerzését. A településen lakott több biztosítós. Mindegyiket megkerestük, hogy adjanak ajánlatot. Jól összeál ított anyagot adtunk át, legalábbis akkor ezt gondoltam. Úgy véltem, elegendő lesz, ha megküldöm nekik, hogy milyen vagyontárgyaink vannak, a többit meg rájuk bízom. Rengeteg önkormányzat van, biztos minden biztosítónál van hasonló szerződés. Biztos tudják, hogy mit tegyenek bele, hogy a káraink megtérüljenek.

Az első gyanús jel az lehetett volna, amikor jött pár kérdés. Milyen káraink voltak korábban? Van-e tűz- és betörésvédelmi rendszerünk?

Van-e valami egyéb elvárásunk az önrészre, limitekre vonatkozóan?

Válaszként Julcsikával megküldettem a korábbi kötvényünket. Ha nem tudják maguktól, mi kel nekünk, akkor adják meg ezt, csak olcsóbban. Megírtuk még azt is, hogy volt két csőtörésünk az utóbbi években.

Jöttek is az ajánlatok sorban. Kicsit meglepő volt, hogy egyik sem volt olcsóbb, mint a megemelt díjas szerződésünk, de nem ijedtem meg. Tudtam, hogy megy ez. Arra várnak, hogy alkudozzunk egy kicsit.

Kiadtam Julcsinak, hogy hívja fel a legjobb díjat adó két biztosítót és a jelenlegi biztosítónkat is, hogy ők maradtak versenyben, és adjanak második körös ajánlatot. Julcsika beleadott apait-anyait, telefonált, egyeztetett, pörgött, még kávézni is elvitte a biztosító képviselőit. Meg is lett az eredménye. Mindenki alacsonyabb díjat adott, még a jelenlegi biztosító is. Bejött a számításom! Volt 3 olyan ajánlatunk, ami még a jelenlegi díjnál is kedvezőbb volt. Úgy gondoltam a dologra, mint egy extra karácsonyi meglepetésre. A legjobb ajánlat a jelenlegi díj alatt volt 10%-kal.

Julcsikával megnéztük az ajánlatokon, hogy a feltüntetett vagyonértékek és kártérítési limitek is azonosak voltak. Nyugodt szívvel írtam alá a legolcsóbb ajánlatot, amit, mit ad Isten, épp a régi biztosítónk adott.

Úgy gondoltam, hogy megérte foglalkozni vele egy kicsit, lám mennyit spóroltunk. Jött a tavasz, az önkormányzat költségvetését is elfogadtattuk, úgy tűnt, minden rendben. De! Minden rendben is volt? Hát, nagyon nem.

Március 31. Számomra a megsemmisülés első napja.

Pista, az óvoda gondnoka hívott, hogy dől a víz az óvoda épületéből, mert eltört egy vízcső. A vizet elzárták, de intézkedni kel . Minden a vízben ál , és holnap nem tud kinyitni az óvoda.

Mentem, intézkedtem, megnéztem a kárt. Szerencsére nem volt olyan borzasztó, mint amit első hal ásra gondoltam. Az óvoda szerencsére már kedden ki is tudott nyitni. Igaz, összevont csoportokkal, de megoldottuk. A szerelő kicserélte a törött csövet.

Így kedden már volt víz. Nem volt olcsó, de legalább gyorsan ment minden. Gondoltam, a biztosító úgyis kifizeti a csőcsere költségeit.

Ebben biztos voltam. Pár nappal a bejelentés után kijött a biztosítótól valaki, hogy felmérje a károkat. Megmutattunk mindent, átadtuk a számlákat, és jeleztük, hogy lesz még pár, mivel még festeni is kel . Összeírta, amit kel ett, és elment. Eltelt pár nap, küldtük a festésről az árajánlatot. Mindent egybevetve 800 000 Ft volt, amit ki kel ett volna fizetnie a biztosítónak. Nem lehet baj –

gondoltam –, az összeget simán megkapjuk.

Eltelt pár hét, már a festés is elkészült, beküldtünk mindent, amit kért a biztosító. Ezután megérkezett a levelük, melyben tájékoztattak, hogy a kárigényünket jogosnak találták, és kifizetnek 300 000 Ft-ot. Mennyit?! Nem hittem a szememnek… Ha minden rendben van, minden jogos, akkor miért csak ennyit kapunk? A tájékoztatóban benne volt a válasz.

Az önrész miatti levonás 500 000 Ft. Ez csak elírás lehet! Nekünk 50 000 Ft az önrészünk! Julcsival meg is néztük a kötvényt, amiben első ránézésre az szerepelt, hogy az önrész tényleg 50 000 Ft.

Jobban belemélyedve viszont egy helyen 500 000 Ft volt, pont a csőtöréskároknál. Julcsi elővette az eredeti ajánlatot. Abban is annyi szerepelt. Megnézte a kísérőlevelet is, melyben feketén-fehéren benne volt a biztosító üzletkötőjének tájékoztatása, hogy a kívánt díjat akkor tudják megadni, ha – tekintettel a korábbi károkra – a vezetéktörés károknál az önrészt 500 000 Ft-ban határozzák meg.

Ekkor döbbentem rá, hogy a díjcsökkentésnek most fizetjük meg az árát. Spóroltunk évi százezret, és most buktunk négyszázötvenet.

Ezt a békát le kel ett nyelnem, és a település érdekében tanulnom kel ett az esetből.

Sarolta polgármester asszonyt átverték?

Átverésről nem beszélhetünk, hiszen a biztosító tájékoztatta, sőt kiemelte, hogy milyen feltételek mel ett tudja megadni azt a díjat, amit elvártak tőle. A kárnál is a szerződésben foglaltak szerint járt el.

Akkor hol itt a hiba?

Sarolta úgy gondolta, hogy egyik biztosítás olyan, mint a másik.

Nem látta a szolgáltatást mögötte. Érthető, hogy ezek után arra törekedett, hogy minél olcsóbb legyen. A lényegi szempontjai ki is merültek ebben.

Mint minden hibakeresés esetén, itt is a ki ndulási pont vizsgálatával kel kezdeni. Ezalatt nem azt a pontot értem, hogy a biztosító megküldte a díjemelést, hanem a biztosítás szerepét, helyét a világban. A biztosítás nem más, mint egy ígérvény. A biztosító a szerződésben foglalt kockázatokat megvásárolja az ügyféltől, és megígéri, hogy ha megtörténik a baj, akkor helyt fog ál ni, és fizeti a „cechet”. Abban a formában és annyit, ahogy az a szerződésben szerepel.

Az az esemény, amire létezik biztosítás, az vélhetően egyszer be is fog következni. Hiszen ha nul a lenne a bekövetkezésének a valószínűsége, akkor nem lenne értelme a biztosítónak átadni ezt a kockázatot. A kutya ott van elásva, ha a káresemény nem pont úgy következik be, ahogy az a szerződéses feltételekben rögzítve van, akkor nem vagy nem annyit fog fizetni. Azt fizeti ki, amire ígéretet tett. Pont úgy, ahogy a szerződésben megál apodtak. Se többet, se kevesebbet.

Sarolta, il etve az önkormányzat abból a gyakorlatból indult ki, ami már több alkalommal is bevált, hogy a díj lesz a döntő szempont.

Ezt arra alapozták, hogy a szolgáltatók versenyeznek az ügyfelekért, és akár irreálisan alacsony díjat is hajlandóak adni, csak hogy megszerezzék az ügyfelet. Azonban ez a módszer mindaddig lehet csak eredményes, amíg vagy jól megfogalmazható, vagy éppenséggel elhanyagolható jelentőségű a műszaki tartalombeli különbség.

Akkor kezd el bonyolódni a dolog, amikor már a kisebb műszaki eltérésnek is komoly kihatása van. Egy biztosítás esetében a leglényegesebb, hogy tisztában legyen az eladó, milyen kockázatot szeretne átadni (vagy eladni) a biztosítónak, és mindezt milyen feltételek mel ett.

Látható, hogy Saroltának volt némi tapasztalata a biztosítóval, még talán az eladásra kerülő kockázatai közül is felismert párat, de már ott elveszítette a csatát, amikor csak a díjra koncentrált. Mondván, a

biztosítás egy szükséges rossz. Az egyéb feltételeket pedig nem vizsgálta meg, mert a lényeg az volt, hogy minél olcsóbb legyen.

Egy jó biztosítás nem ott kezdődik, hogy minden káreseményt megtérít, hanem hogy ügyfélként tudom, mik a kockázataim, ezek közül melyeket hogyan adtam el a biztosítónak. Tudom azt is, milyen kondíciók mel ett adtam el mindezt, és mire számíthatok egy probléma esetén. És az önrész mértékének meghatározása a legegyszerűbb, legszembetűnőbb paraméter egy biztosításban.

Ahhoz, hogy minden egyes elem és paraméter az ügyfél igényére legyen szabva, viszont szakemberre van szükség. Éppen úgy, mint ahogy egy épület kivitelezését sem lehet megrendelni anélkül, hogy előtte a terveket vagy a költségvetést ne ismernénk. Ezeket pedig szakemberrel (tervezőkkel, elemzőkkel, közgazdászokkal, műszaki tanácsadókkal) ál íttatjuk elő.

Saroltában jogosan merült fel, hogy a biztosító díjemelése nem túlzás-e egy kicsit, és emiatt meg kel nézni más lehetőségeket is.

Dolgoztak és foglalkoztak vele elég sokat, mégsem olyan lett az eredmény, mint amire számítottak.

Egy biztosítás esetében nem lehet megspórolni egy jó kockázatkezelési szakembert.

Nem ismerték azt az alapszabályt sem, hogy mindig lehet egy olcsóbb biztosítást találni. De a kedvezőbb ár nem csak a versenyhelyzet eredménye lehet. Sok esetben a csökkentett biztosítási tartalom okozza a kedvezőbb a díjat.

Ne csak akkor legyél gyanakvó, ha egy autóhirdetést nézel, amiben az ál : „Nem dohányzó, nyugdíjas házaspár által, csak hétvégén és csak autópályán használt 2 éves gépjármű ár alatt eladó”.

Document Outline

- KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

- BEVEZETŐ

- A LÉNYEG, HOGY MINÉL OLCSÓBB LEGYEN

- ITT VAN A KÖZELBEN, MINDIG KÉZNÉL VAN!

- GYORSAN ESSÜNK TÚL RAJTA, MINEK EZ A SOK FELHAJTÁS!

- AZ EMBEREMNEK BENNFENTES KAPCSOLATAI VANNAK, Ő MAJD MINDENT ELINTÉZ!

- INKÁBB VELÜK DOLGOZOK, MERT NAGYOK ÉS TUTI JOBB AJÁNLATOT HOZNAK

- NEKEM AZ A JÓ, HA VALAKI EGY SZEMÉLYBEN MINDENT MEGCSINÁL

- MINEK EGY PLUSZ KÖZVETÍTŐT BEIKTATNI? ALKUSZ NÉLKÜL OLCSÓBB!

- ISMEREM SZÁZ ÉVE, BÍZOM BENNE, CSAK NEM AKAR ROSSZAT

- MI A HELYIEKET TÁMOGATJUK

- TÖK JÓL HANGZOTT, EZÉRT VÁLASZTOTTAM

- NA JÓL VAN, TESZEK NEKED EGY SZÍVESSÉGET, TIÉD LEHET A BIZTOSÍTÁS

- NEHOGY MÁR VALAKI JOBBAN TUDJA NÁLAM, MILYEN KOCKÁZATOM VAN!

- AZÉRT VOLT SZIMPATIKUS, MERT MINDENRE TUDOTT AZONNAL MEGOLDÁST!

- AZ ALKUSSZAL IS VAN SZERZŐDÉSEM? NEM IS TUDTAM

- A SZEMÉT BIZTOSÍTÓ NEM FIZETETT! NEHOGY MÁR ÉN VAGY A SZEGÉNY KÖZVETÍTŐ LEGYEN A HIBÁS

- NEKEM ALL RISK BIZTOSÍTÁSOM VAN, ABBAN BENNE VAN MINDEN!

- JÓ EMBERT TALÁLTAM! SEMMIRE SEM MONDOTT NEMET

- EZ A BIZTOSÍTÓ BEVÁLT, BENNÜK MÉG NEM CSALÓDTAM

- MINDEN BIZTOSÍTÁS EGY KAPTAFÁRA MEGY

- MANAPSÁG BÁRKI LEHET BIZTOSÍTÁSI ALKUSZ

- A BIZTOSÍTÁS FELESLEGES PÉNZKIDOBÁS, ÚGYSEM FIZETNEK

- MINDEN A KISUJJÁBAN VAN, HISZ EZER ÉVE EZT CSINÁLJA

- MÁR ANNYI PÉNZT BEFIZETTÜNK A BIZTOSÍTÓNAK, MOST MÁR FIZESSEN Ő IS

- KELL A HITEL, EZÉRT NEM FOGOK UJJAT HÚZNI A BANKKAL

- HA MÁR ENNÉL A BANKNÁL VAGYOK, CSINÁLJÁK A BIZTOSÍTÁST IS

- NE VARIÁLJUNK, LEGYEN MINDEN BIZTOSÍTÁSOM EGY HELYEN

- EGY MONDAT MIATT ELBUKHATOM AZ EGÉSZ KÁRTÉRÍTÉST?

- BIZTOSÍTÁSI PARADOXONOK, ELLENTMONDÁSOS ELVÁRÁSOK

- ZÁRSZÓ