PATRIK KING

OLVASS AZ EMBEREKBEN,
MINT A KÖNYVBEN

Hogyan lehet értelmezni és megérteni
az emberek érzelmeit, szándékát és viselkedését

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Patrick King/ Read People Like a Book

Hungarian translation rights arranged with PKCS Mind, Inc.

through TLL Literary Agency, Independently published, 2020

Fordította

Hadarics Piroska

Szerkesztette

Bokros Judit

Copyright © Patrick King, 2020

Hungarian translation © Hadarics Piroska, 2022

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi igazgató

Főszerkesztő Melher Viktor

Műszaki vezető Horányi Laura

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette GLB Könyvkiadó Kft.

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 9786156455017

MOBI ISBN 9786156455024

Tartalomjegyzék

BEVEZETÉS

Miért csinálod valószínűleg rosszul

Az objektivitás problémája

1. FEJEZET
A motiváció mint a viselkedés jele

A motiváció mint az árnyék kifejeződése

A bennünk élő belső gyermek

A motivációs tényező – öröm vagy fájdalom

A szükségletek piramisa

Az ego védelmi rendszere

2. FEJEZET
A test, az arc és a csoportosulások

Az arcomat figyeld!

Testbeszéd

Mindent egybevetve

Az emberi test maga a teljesség – így olvass benne!

Az üzenetcsoportosulások szerinti gondolkodás

3. FEJEZET
Személyiségtudomány és tipológia

Teszteld a személyiséged

A Nagy Ötök

Jung és az MBTI

A Keirsey temperamentum-válogató

Az enneagram

4. FEJEZET
Bevezetés a hazugságvizsgálatba (és annak hátulütői)

A probléma: bizonytalanság

A lényeg a párbeszéd

Alkalmazd a meglepetés erejét

A kognitív terhelés növelése

Általános tippek az átlagosnál pontosabb hazugságfelismeréshez

5. FEJEZET
A megfigyelés ereje

A vékony metszetek módszerének használata

Okos megfigyelések

Hogyan olvassunk másokban úgy, ahogy Sherlock Holmes olvas a bűntettek helyszíneiből?

Aktív megfigyelés: Hogyan használjuk a kérdéseket?

Közvetett kérdések; közvetlen információ

ÖSSZEFOGLALÓ ÚTMUTATÓ

Bevezetés

Te is találkoztál már olyan emberrel, akinek úgy tűnt, hogy természetes tehetsége van mások megértéséhez? Mintha ösztönösen értenék, mások hogyan működnek, és miért viselkednek úgy, ahogyan. Olyannyira, hogy gyakran meg is tudják jósolni, mit fognak mások mondani vagy érezni.

Ezek azok az emberek, akik tudják, hogyan kell úgy beszélni, hogy mások valóban megértsék őket, vagy azok, akik gyorsan felismerik, ha valaki hazudik vagy manipulálni próbálja őket. Az ilyen emberek néha mások érzelmeit is képesek oly mértékben érzékelni, és oly mértékben megértik mások motivációit, hogy az még az illető saját magára vonatkozó megértését is felülmúlja.

Szinte már szupererőnek tűnhet. Mégis, hogy csinálják?

Az igazság az, hogy ez a képesség valójában nem valami rejtélyes dolog, hanem egy olyan készség, mint bármelyik másik, amelyet meg lehet tanulni és el lehet sajátítani. Míg egyesek érzelmi intelligenciának vagy egyszerű szociális tudatosságnak nevezik, mások inkább ahhoz hasonlítják, amit egy klinikai pszichológus vagy pszichiáter csinál, amikor először beszélgetést folytat egy új pácienssel. Másfelől viszont úgy is tekinthetünk erre a képességre, mint valami olyasmire, amit egy tapasztalt FBI-ügynök, magánnyomozó vagy rendőrtiszt is kifejleszt némi tapasztalattal.

Ebben a könyvben alaposan megvizsgáljuk, hogyan fejleszthetjük ki magunk ezeket a készségeket, anélkül, hogy pszichológusi diplomára vagy a CIA-kihallgatótisztként szerzett tapasztalatra lenne szükségünk.

Az emberekben való olvasás és elemzésük kétségtelenül értékes készségek. Folyamatosan találkozunk és érintkezünk más emberekkel, és együtt kell dolgoznunk velük, ha sikeres, harmonikus életet szeretnénk élni. Ha tudjuk, hogyan kell gyorsan és pontosan elemezni valakinek a jellemét, viselkedését és ki nem mondott szándékait, akkor hatékonyabban tudunk kommunikálni, valamint, hogy finoman fogalmazzak, megkapjuk, amit akarunk.

Változtathatunk a kommunikációnkon, hogy megbizonyosodjunk arról, valóban elérjük a célközönségünket; észrevehetjük, ha megtévesztenek vagy befolyásolnak bennünket. Könnyebben megértjük azokat az embereket is, akik sokban különböznek tőlünk, és akik nagyon eltérő értékrenddel rendelkeznek. Akár a közösségimédia-profilján keresztül próbálsz megtudni többet valakiről, akit épp csak most ismertél meg, akár interjút készítesz egy új alkalmazottal, vagy azt próbálod megérteni, hogy a szerelő igazat mond-e az autódról, az emberekben való olvasás felbecsülhetetlen értékű készség.

Ha belegondolsz, igazán őrületes: minden ember, akivel valaha is találkoztál, lényegében egy rejtély számodra. Honnan tudhatjuk igazán, hogy mi zajlik a fejükben? Mit gondolnak, mit éreznek, mit terveznek? Hogyan érthetjük meg valaha is igazán, hogy mit jelent a viselkedésük, miért annyira motiváltak, amennyire, és azt, hogy ők hogyan látnak és értenek meg minket?

Egy másik ember világa olyan számunkra, mint egy fekete doboz. Csak a fekete dobozon kívüli dolgokra hagyatkozhatunk – a szavakra, amelyeket mondanak, az arckifejezéseikre és a testbeszédükre, a tetteikre, a velük kapcsolatos korábbi tapasztalatainkra, a fizikai megjelenésükre, a hangszínükre és a hanghordozásukra, és így tovább.

Mielőtt tovább haladnánk a könyvben, érdemes megjegyezni egy tagadhatatlan tényt: az emberek összetett, élő, változó organizmusok, akiknek belső tapasztalata lényegében magukba van zárva. Bár egyesek ennek ellenkezőjét állítják, valójában senki sem állíthatja teljes bizonyossággal, hogy tökéletesen ismer egy másik embert.

Mindezek ellenére nyilvánvalóan képesek vagyunk jobbá válni a megfigyelhető jelek leolvasásában. A „tudatelmélet” az a kifejezés, amelyet arra a képességre használunk, hogy mások kognitív és érzelmi valóságáról gondolkodjunk. Ez az a (teljesen emberi) vágy, hogy modellt alkossunk valaki más gondolatairól, érzéseiről és cselekedeteiről. És mint minden modell, ez is az előttünk álló valódi személy mélységének és összetettségének leegyszerűsítése. Mint minden modellnek, ennek is vannak korlátai, és nem mindig magyarázza meg tökéletesen a valóságot.

Az emberek elemzéséhez szükséges képességünk finomhangolásának megtanulása során az a célunk, hogy a lehető legpontosabb találgatásokat fogalmazzuk meg.

Megtanuljuk, hogy minél több jó minőségű adatot gyűjtsünk össze az adott személyről, majd azt intelligensen elemezzük. Ha ezeket a kis adatdarabokat be tudjuk integrálni az emberi természet robusztus és pontos modelljébe (vagy több modellbe), akkor a kapott eredmény az lesz, hogy jobban megértjük az illetőt. Ugyanúgy, ahogy egy mérnök ránéz egy bonyolult gépezetre, és képes következtetni annak működésére, tervezett funkciójára, mi is megtanulhatunk hasonlóan nézni élő, lélegző emberi lényekre, és elemezni őket, hogy jobban megértsük viselkedésük miértjét és hogyanját.

A következő fejezetekben számos különböző modellt fogunk megvizsgálni – ezek nem egymással versengő elméletek, hanem inkább az emberi lények szemléletének különböző módjai.

Ha mindet együtt használjuk, új ismeretekre tehetünk szert a körülöttünk lévő emberekről. Hogy mit kezdünk ezzel a tudással, az csak rajtunk múlik. Használhatjuk arra, hogy mélyebb és együttérzőbb hozzáállást tanúsítsunk azokkal szemben, akik fontosak számunkra. Alkalmazhatjuk a tudásunkat a munkahelyünkön is, vagy bárhol, ahol a legkülönfélébb egyénekkel kell együttműködnünk és együtt dolgoznunk. Használhatjuk arra, hogy jobb szülőkké vagy partnerekké váljunk egy kapcsolatban. Használhatjuk arra, hogy jobbak legyünk a beszélgetéseink során, hogy kiszúrjuk azokat, akik hazudnak vagy akiknek hátsó szándékuk van, illetve hogy a konfliktusok során hatékonyan ki tudjunk békülni másokkal.

A pillanat, amikor először találkozunk egy új emberrel, az a pillanat, amikor a legnagyobb szükségünk van arra, hogy már rendelkezzünk az érzékelés és elemzés kiforrott képességeivel. Még azok is tanulhatnak valamit másoktól, akik a lehető legrosszabb érzelmi és szociális intelligenciával rendelkeznek, ha elég sokáig foglalkoznak velük. De ebben a könyvben elsősorban azokra a képességekre összpontosítunk, amelyek lehetővé teszik, hogy valóban hasznos információkat gyűjtsünk össze a félig idegen emberekről, lehetőleg már egyetlen beszélgetés után.

Kicsit mélyebbre ásunk a hirtelen, de pontos döntés művészetének elsajátításában, abban, hogyan értékeljük az emberek személyiségét és értékrendjét a beszédük, viselkedésük, sőt akár a személyes tárgyaik alapján is. Illetve, hogyan olvassuk le a testbeszédet, és még abban is elmélyedünk, hogyan ismerjük fel a hazugságokat már az adott pillanatban.

Még egy figyelmeztetés, mielőtt belevetnénk magunkat: az emberek elemzése és „leolvasása” sokkal, de sokkal többről szól, mint egyszerű megérzésekről vagy rögtönzött érzelmi reakciókról. Bár az ösztönök és a megérzések is szerepet játszhatnak benne, ebben a könyvben olyan módszerekre és modellekre összpontosítunk, amelyeket szilárd elméleti bizonyítékok támasztanak alá, és igyekszünk túllépni az egyszerű elfogultságokon vagy előítéleteken. Végtére is, valójában azt szeretnénk, ha az elemzéseink pontosak lennének, hogy hasznunkra válhassanak!

Amikor másokat elemzünk, módszeres, logikus megközelítést alkalmazunk.

Mi az eredete vagy oka annak, amit látunk, vagyis mi a múltbéli tényező?

Melyek azok a pszichológiai, társadalmi és fiziológiai mechanizmusok, amelyek fenntartják az általad látott viselkedést?

Mi az eredménye vagy hatása ennek a jelenségnek, ami előtted zajlik? Más szóval, hogyan érvényesül az, amit a környezetedben látsz?

Miért váltják ki az általad látott viselkedést bizonyos események, hogyan hat rá mások viselkedése, vagy akár a veled szembeni reakció?

A következő fejezetekben megvizsgáljuk, hogyan strukturálhatjuk az utunkat keresztező, összetett és lenyűgöző emberek racionális, adatvezérelt elemzését. Talán azt is elkezded felismerni, hogy ez a fajta elemzés a gyökere sok más kompetenciának is. Ha például tudod, hogyan kell olvasni az emberekben, az javíthatja az együttérző képességedet, fellendítheti a kommunikációs készségeidet, fejlesztheti a tárgyalási képességeidet, segíthet jobb határokat felállítani, és lehet egy váratlan mellékhatása is: segíthet jobban megérteni önmagadat.

Miért csinálod valószínűleg rosszul

Sokan azt hiszik, hogy „értenek az emberekhez”.

Nagyon könnyű határozottan azt állítani, hogy érted egy másik ember motivációit, anélkül, hogy valaha is ellenőriznéd, hogy tényleg igazad van-e. A megerősítési torzítás sajnos sokkal valószínűbb magyarázat – vagyis, hogy azokra az alkalmakra emlékszel, amikor a következtetéseid helyesek voltak, és figyelmen kívül hagyod vagy lekicsinyled azokat az alkalmakat, amikor egyértelműen tévedtél. Vagy egyszerűen csak soha nem kérdezed meg, hogy valóban igazad van-e. Hányszor hallottad már, hogy „Régebben azt hittem, X. Y. ilyen és olyan ember, de amikor megismertem, rájöttem, hogy teljesen tévedtem vele kapcsolatban…”?

Tény, hogy az emberek gyakran sokkal kevésbé pontosan tudják megítélni valaki más jellemét, mint ahogyan azt hinni szeretnék. Ha ezt a könyvet olvasod, akkor jó eséllyel tudod, hogy van néhány dolog, amit valószínűleg még megtanulhatnál. Soha nem árt, ha tiszta lappal kezdünk valamibe. Végül is semmi sem állhat az igazán hatékony technikák elsajátításának útjába annyira, mint az a meggyőződés, hogy már mindent tudsz, és nem kell többet tanulnod!

Tehát, ezt szem előtt tartva, mi az akadálya annak, hogy zseniális emberolvasóvá váljunk?

Először is, a legfontosabb, amit nem szabad elfelejteni, az a kontextus hatása. Talán te is találkoztál már olyan listákkal az interneten, mint például „5 árulkodó jel, hogy valaki hazudik”, és később megfigyelted, hogy a való életben is felismered-e az ilyen jeleket. Ezzel van egy nyilvánvaló probléma: vajon az illető azért néz balra felfelé, mert hazudik, vagy egyszerűen csak megragadta a figyelmét valami a tetőn? Ugyanígy, ha valaki érdekes „freudi elszólást” ejt el a beszélgetés során, azzal lehet, hogy valamilyen szaftos titkot árul el magáról – vagy egyszerűen csak kialvatlan, és szó szerint hibázott. A kontextus számít.

Ugyanígy nem gondolhatjuk, hogy egyetlen kijelentés, arckifejezés, viselkedés vagy pillanat valami határozottat árul el az egész emberről. Te ma nem tettél valami olyasmit, amit önmagában elemezve teljesen képtelen következtetéseket vonnánk le a jellemedről? Az elemzés csak adatokkal – nem egyetlen adattal – történhet, és csak akkor, ha képesek vagyunk széleskörűbb trendeket is látni.

Ezeket a szélesebb körű trendeket abba a kulturális kontextusba is be kell illeszteni, amelyből az elemzett személy származik. Bizonyos jelek univerzálisak, míg mások változhatnak. Például a zsebre dugott kézzel való beszélgetést a legtöbb kultúrában rossz szemmel nézik. A szemkontaktus viszont trükkös tud lenni. Amerikában a szemkontaktust általában fontosnak tartják, mert az őszinteség és az intelligencia jelének tekintik. Az olyan helyeken azonban, mint Japán, a szemkontaktus nem ajánlott, mert tiszteletlenségnek tartják. Hasonlóképpen, jelzések egy sora jelenthet egy bizonyos dolgot a saját kultúrájában, és valami egészen mást egy másik kultúrában. Kezdetben kissé nehéz lehet észben tartani ezeket a különböző értelmezési modelleket, de ahogy gyakorlod a művészetet, már magától fog menni.

Ha valaki egyetlen rövid beszélgetés során ötször is megismétli ugyanazt a szokatlan dolgot, akkor arra érdemes odafigyelni. Ha valaki egyszerűen csak azt állítja: „Ismerem azt a nőt. Introvertált. Egyszer láttam könyvet olvasni”, akkor ezt az embert nem nevezhetnénk az emberi psziché megfejtése mesterének! Érdemes tehát észben tartani egy másik fontos alapelvet is: elemzésünk során mintákat keresünk.

Egy másik módja annak, hogy az okos emberek nem túl okos következtetéseket vonhatnak le másokról az, ha nem határoznak meg egy alapszintet. Lehet, hogy a veled szemben ülő fickó erős szemkontaktust tart, gyakran mosolyog, bókol, bólogat, sőt néha még a karodat is megérinti. Ebből arra következtethetsz, hogy ez a srác biztosan nagyon kedvel téged, egészen addig, amíg rá nem jössz, hogy minden emberrel, akivel találkozik, így viselkedik. Valójában nem mutat irántad a szokásos alapszintet meghaladó érdeklődést, így a megfigyeléseid nem egészen oda vezetnek, ahová normális esetben vezetnének.

Végül, van még valami, amit figyelembe kell vennünk, amikor más embereket tanulmányozunk (és gyakran ez az igazi gócpont): mégpedig önmagunkat. Lehet, hogy eldöntötted, hogy valaki megpróbál átverni, de teljesen figyelmen kívül hagyod a saját paranoiás és óvatos természetedet, illetve azt a tényt, hogy nemrég hazudtak neked, és még nem igazán vagy túl rajta.

Ironikus módon ez az utolsó pont lehet az igazi kulcs mások megfejtéséhez – a meggyőződés arról, hogy legalább minimálisan megértjük magunkat, mielőtt analitikus tekintetünket kifelé fordítjuk. Ha nem vagyunk tisztában azzal, hogy esetleg a saját igényeinket, félelmeinket, feltételezéseinket és előítéleteinket vetítjük ki másokra, akkor a rájuk vonatkozó megfigyeléseink és következtetéseink nem fognak sokat érni. Valójában lehet, hogy egyszerűen csak egy kerülőutat fedeztél fel ahhoz, hogy megismerd önmagadat, és azokat a kognitív és érzelmi terheket, amelyeket te adsz az egyenlethez.

Lássunk néhány ilyen elvet a gyakorlatban.

Tegyük fel, hogy interjút készítesz valakivel, akit a céged fel akar venni. Csak rövid időd van arra, hogy eldöntsd, a jelölt vajon illik-e a csapat többi tagjához. Észreveszed, hogy elég gyorsan beszél, és időnként megbotlik a szavaiban. Szó szerint majdnem kiesik a székből, a kezeit pedig szorosan összekulcsolja. Lehet, hogy egy nagyon ideges és bizonytalan ember? Nem ítélkezel, mivel tudod, hogy az interjúk során mindenki ideges (vagyis tiszteletben tartod a kontextust).

Észreveszed, hogy a jelölt többször megemlíti: előző munkaadója nagyon sok időt kért tőle, de ő inkább önállóan szeret dolgozni, és maga szereti beosztani az idejét. Azon tűnődsz, vajon ez azt jelenti-e, hogy nehezen fogadja el a vezetőség utasításait, vagy valóban függetlenebb és kezdeményezőbb típus. Mivel nincs kiindulási alapod, az egyetemi éveiről és arról kérdezed, hogy mit tanult. Elmondja, milyen kutatási projekteket végzett önállóan, és milyen szorosan együttműködött a témavezetőjével. Ebből megtudod, hogy képes irányítás alatt is dolgozni… ha érdekli a projekt.

Ha csak az idegességére koncentráltál volna, nem jutottál volna messzire. Sok toborzó azt fogja mondani, hogy ha valaki rosszat mond egy korábbi munkáltatóról, az egyértelműen rossz jel, de az interjúk során is a mintákat keressük, nem pedig az egyedi eseményeket. Még azt is figyelembe veheted, hogy talán azért viselkedik idegesen, mert te teszed azzá. Tudhatod, hogy mivel magas és fizikailag domináns személyiség vagy, mély hangod van és komoly arckifejezést öltesz, nem magát az interjúalanyt látod, hanem azt, amilyennek a társaságodban mutatja magát.

Néhány egyszerű alapelv szem előtt tartásával biztosíthatjuk, hogy elemzésünk mindig kontextusfüggő, jól átgondolt, és háromdimenziós. A lényeg, hogy az előttünk lévő információkat egy koherens munkaelméletté szintetizáljuk ahelyett, hogy egyszerű következtetéseket vonunk le néhány sztereotipikus viselkedésformát észrevéve.

Az objektivitás problémája

„Az unokatestvéred nagyon feldúlt volt, amikor tegnap este a politikáról viccelődtél.”

„Feldúlt? Nem, nem volt feldúlt; viccesnek gondolta. Emlékszem!”

„Na ne már! Ráncolta a homlokát. Azt hittem, teljesen ki van akadva rád.”

Veled is előfordult már, hogy egy csoporttal beszélgettél, és később kiderült, hogy a csoport különböző tagjai teljesen másképp értékelték a történteket? Előfordul, hogy az emberek egyáltalán nem értenek egyet abban, hogy valaki flörtölt-e, hogy valaki kényelmetlenül érezte-e magát vagy megsértődött-e, hogy valaki rosszul érezte-e magát vagy udvariatlan volt-e. Olyan érzés lehet ez, mintha két külön valóságban élnétek!

Egyes tanulmányok szerint a kommunikációnknak csak körülbelül hét százalékát teszik ki a ténylegesen kimondott szavak, míg a kommunikáció ötvenöt százaléka testbeszéd. Ez azt jelenti, hogy amit az emberek kimondanak, az gyakran a legrosszabb mutatója annak, hogy valójában mit akarnak közvetíteni. Még a hangszínük is csak körülbelül harmincnyolc százalékát teszi ki a tényleges történetnek. Most már érthető, hogy csoportos beszélgetések után gyakran miért vannak az emberek ellentétes véleménnyel arról, hogy mi is történt valójában az adott interakció során – rossz tényezők alapján jutnak el a következtetéseikhez. Ahhoz, hogy megértsük a valódi, nem verbális beszélgetést vagy párbeszédet, amelyet másokkal folytatunk, figyelembe kell vennünk mind a verbális, mind a nem verbális jelzéseiket.

Már láttuk: az, hogy egyszerűen azt állítod, hogy jó „emberismerő” vagy, nem igazán bizonyítja, hogy tényszerűen jobban tudsz olvasni másokban. De tudni illik, hogy talán létezik egy tudományos módszer arra, hogy ténylegesen meg lehessen mérni ezt a tulajdonságot. Simon Baron Cohen (igen, rokonságban áll a komikus Sascha Baron Cohennel, hiszen unokatestvérek) pszichológus dolgozott ki egy úgynevezett szociális intelligencia tesztet. Ezt harminchat pont alapján értékelik, az autistáknál huszonkettőnél alacsonyabb eredményt figyeltek meg, az átlagos pontszám pedig huszonhat körül van.

A teszt lényegében annyiból áll, hogy egyszerűen a szemükbe nézve kell következtetnünk mások érzelmeire, vagyis azt vizsgálja, mennyire vagyunk empatikusak. Lehet, hogy az illető mosolyog, de valójában nagyon kellemetlenül érzi magát? Mások érzelmeinek ismerete összefüggésben állhat a magasabb szociális intelligenciával, ami jobb csapatmunkára való képességre, empatikus megértésre és jobb emberismeretre enged következtetni. Ha kíváncsi vagy, az alábbi linken magad is elvégezheted a tesztet egy asztali számítógépen: http://socialintelligence.labinthewild.org/

A teszt arra kér, hogy figyeld meg a képeket, amelyeken csak az emberek szemei látszanak, és válassz négy érzelem közül, amely leírja, mit gondol, mit érez az illető. De készülj fel arra, hogy meglepődhetsz az eredményeden – vagy a barátaid és családtagjaid eredményein.

Természetesen ennek a tesztnek is vannak hibái és korlátai, mint minden más ilyen jellegű tesztnek. Ha például szociális szempontból egy zseni vagy, de szegényes a szókincsed, vagy nem a nyugati kultúrkörbe tartozol, esetleg nem beszélsz angolul, az eredményeidet óvatosan kell kezelni. Ez a teszt azt mutatja meg: mennyire vagy jó abban, hogy nagyon kevés információból – azaz nem többől, mint egyetlen, a szemükre vetett pillantásból – is le tudod olvasni mások érzelmeit.

Ez azonban csak egy kis darabja a kirakósnak. A teszt azt is megmutatja, hogy nem mindannyian rendelkezünk ugyanolyan széleskörű szociális készségekkel, és talán kevésbé értünk hozzá, mint azt elsőre gondoltuk. Ez viszont azt mutatja, hogy nem mindig elég, ha a megérzéseinkre vagy intuíciónkra hagyatkozunk – könnyen előfordulhat, hogy rosszul ítéljük meg az embereket.

Amikor olyan dolgokkal foglalkozunk, mint mások lelkének és elméjének homályos, rejtett belső mélységei, akkor arra kell törekednünk, hogy a lehető legobjektívebbek maradjunk. Nem mindig bízhatunk az első benyomásban. Ha elvégezted az említett tesztet, és harminchatból csak huszonhat pontot értél el, akkor joggal következtethetsz arra, hogy harminchat találkozásból tízszer helytelenül értelmezed valaki arckifejezését.

És ha ez így van, akkor mi mindent nem veszel még észre?

Másrészt, valaki tekintete csak egy aprócska része azoknak az információknak, amelyekkel egy társas helyzetben dolgozhatsz. Ott van még a testtartás és a testbeszéd, amit az illető mond (és amit nem mond!), a hanglejtés, a hozzáállás és a kontextus, amelyben a beszélgetést folytatjátok.

Ne aggódj, ha nem értél el túl magas pontszámot a teszten, ez nem jelenti azt, hogy autista vagy, vagy hogy abszolút nincs fogalmad a szociális helyzetekről. A való életben sokkal több dologgal találkozunk egy-egy múló pillanatban, mint pusztán egyetlen képkockával valaki szeméről. Lehet, hogy valójában jobban össze tudod rakni ezeket és a rendelkezésedre álló összes többi információt, mint gondolnád.

Azonban érdemes lehet kipróbálni, hogy tudatosan dolgozol az emberismereti képességeid fejlesztésén a könyvben ismertetett módszerek segítségével, és egy-két hónap múlva visszatérhetsz újra kitölteni a tesztet. Lehet, hogy valami lenyűgözőt fogsz felfedezni – azt, hogy empatikus és szociális készségeink nem rögzültek, hanem fejleszthetők és javíthatók. Ha már ismerjük a saját emberismereti készségeink alapszintjét, akkor készen állunk arra, hogy áttérjünk azokra az elméletekre és modellekre, amelyek segítségével sherlocki szintre fejleszthetjük a készségeinket.

Tanulságok

• Az emberek közötti kommunikáció nagy része nem verbális jellegű. Amit az emberek kimondanak, az gyakran rossz mutatója annak, hogy mit akarnak közvetíteni, emiatt fontos készség az emberekben való olvasás, mert szinte végtelen előnyei vannak. Bár mindannyian más-más adottságokkal vagyunk megáldva, ezt a készséget lehetséges fejleszteni, ha őszinték tudunk lenni azzal kapcsolatban, hogy honnan indulunk.

• Bármelyik elméletet vagy modellt is használjuk megfigyeléseink elemzéséhez és értelmezéséhez, figyelembe kell vennünk a kontextust és annak tényezőit. Egy-egy elszigetelt jel ritkán vezet pontos következtetéshez; csoportosítva kell figyelembe vennünk őket. Az adott emberek kultúrája szintén fontos tényező, amely segít az elemzés megfelelő kontextusba helyezésében.

• A viselkedés önmagában jelentéktelen; meg kell határoznunk egy alapot, hogy tudjuk, hogyan értelmezzük, amit látunk. Ez azt jelenti: meg kell állapítanunk, hogy valaki általában hogyan viselkedik, hogy az ettől való eltéréseket észlelhessük, és ezáltal pontos értelmezéseket készíthessünk arról, hogy az illető mikor boldog, izgatott, feldúlt stb.

• Végül: csak akkor válhatunk nagyszerű emberolvasókká, ha megértjük önmagunkat. Tudnunk kell, hogy milyen előítéleteket, elvárásokat, értékeket és tudattalan ösztönzőket hozunk magunkkal, hogy képesek legyünk semlegesen és objektíven látni a dolgokat. Tartózkodnunk kell attól, hogy a pesszimizmus elhomályosítsa az ítélőképességünket, mert gyakran könnyebb levonni egy negatívabb következtetést, amikor egy másik, pozitívabb következtetés is ugyanolyan valószínű.

• Ahhoz, hogy jobb betekintést nyerhess a könyv olvasása során elért fejlődésedbe, tudnod kell, hogy az elején milyen emberismereti képességgel rendelkezel. A Simon Baron Cohen által kidolgozott teszt (http://socialintelligence.labinthewild.org/) segít felmérni, hogy most mennyire vagy jó az emberek érzelmeinek leolvasásában. A teszt arra is jó, hogy rájöjjünk: talán mégsem vagyunk ebben olyan jók, mint gondoltuk...