Brigitte Hamann

A tizenkét archetípus

Az Állatöv és a személyiségstruktúra

Számos illusztrációval

Budapest, 2026

Susanne-nak

A mű eredeti címe: Die zwölf Archetypen

Copyright © 1991 Droemersche Verlagsanstalt Th. Knaur Nachf. GmbH & Co. KG, München

All rights reserved by Verlagsgruppe Droemer Knaur GmbH & Co. KG, Munich

© Bioenergetic Kiadó Kft., 1998

Átdolgozott kiadás, 2017, 2020

Változatlan utánnyomás, 2026

ISBN 978-963-291-814-3

Fordította: Szabó Judit

Kiadja a Bioenergetic Kiadó Kft.

Felelős kiadó: Schneider Gábor

Tartalom

Előszó >

Asztrológia >

Hogyan keletkezett és hogyan hat?

Gondolatok az élettémához

Fontos tudnivaló

A horoszkóp definíciója

Kos >

Az Állatöv első jegye, 0°–30°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Kos szimbólum

A Mars szimbólum

A Kos mitológiája

Egy Kos-mese: A királyfi, aki semmitől sem félt

Analógialáncolata

Hogyan állok a Kos princípiumhoz?

Idézetek a Kos princípiumhoz

Bika >

Az állatöv második jegye, 30°–60°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Bika szimbóluma

A Vénusz szimbóluma

A Bika mitológiája

Egy Bika-mese: A halász és a felesége

Analógialáncolata

Hogyan állok a Bika princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Bika és a Bika-Vénusz?

Idézetek a Bika princípiumhoz

Ikrek >

Az Állatöv harmadik jegye, 60°–90°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

Az Ikrek szimbólum

A Merkúr szimbólum

Az Ikrek mitológiája

Egy Ikrek-mese: A derék szabólegény

Analógialáncolata

Az Ikrek princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok az Ikrek princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem az Ikrek és az Ikrek-Merkúr?

Idézetek az Ikrek princípiumhoz

Rák >

Az Állatöv negyedik jegye, 90°–120°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Rák szimbólum

A Hold szimbólum

A Rák mitológiája

Egy Rák-mese: Az édes kása

Analógialáncolata

A Rák princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok a Rák princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Hold?

Idézetek a Rák princípiumhoz

Oroszlán >

Az Állatöv ötödik jegye, 120°–150°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

Az Oroszlán szimbólum

A Nap szimbólum

Az Oroszlán mitológiája

Egy Oroszlán-mese: A büszke király

Analógialáncolata

Az Oroszlán princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok az Oroszlán princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem az Oroszlán és a Nap?

Idézetek az Oroszlán princípiumhoz

Szűz >

Az Állatöv hatodik jegye, 150°–180°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Szűz szimbólum

A Szűz mitológiája

Egy Szűz-mese: Borsószem királykisasszony

Analógialáncolata

A Szűz princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok a Szűz princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Szűz és a Szűz-Merkúr?

Idézetek a Szűz princípiumhoz

Mérleg >

Az Állatöv hetedik jegye, 180°–210°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Mérleg szimbólum

A Mérleg mitológiája

Egy Mérleg-mese: Csupaszőr

Analógialáncolata

A Mérleg princípium megfelelői különböző síkokon

Hogyan állok a Mérleg princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Mérleg és a Mérleg-Vénusz?

Idézetek a Mérleg princípiumhoz

Skorpió >

Az Állatöv nyolcadik jegye, 210°–240°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Skorpió szimbólum

A Plútó szimbólum

A Skorpió mitológiája

Egy Skorpió-mese: Fülemüle

Analógialáncolata

A Skorpió princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok a Skorpió princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Skorpió és a Plútó (Mars)?

Idézetek a Skorpió princípiumhoz

Nyilas >

Az Állatöv kilencedik jegye, 240°–270°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Nyilas szimbólum

A Jupiter szimbólum

A Nyilas mitológiája

Egy Nyilas-mese: A jóslat beteljesedik

Analógialáncolata

Hogy állok a Nyilas princípiumhoz?

Idézetek a Nyilas princípiumhoz

Bak >

Az Állatöv tizedik jegye, 270°–300°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Bak-szimbólum

A Szaturnusz szimbólum

A Bak mitológiája

Egy Bak-mese: A békakirály avagy Vas Henrik

Analógialáncolata

Hogyan állok a Bak princípiumhoz?

Idézetek a Bak princípiumhoz

Vízöntő >

Az Állatöv tizenegyedik jegye, 300°–330°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Vízöntő szimbólum

Az Uránusz szimbólum

A Vízöntő mitológiája

Egy Vízöntő-mese: Galambbegy

Analógialáncolata

A Vízöntő princípium megfelelői különböző síkokon

Hogyan állok a Vízöntő princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Vízöntő és az Uránusz?

Idézetek a Vízöntő princípiumhoz

Halak >

Az Állatöv tizenkettedik jegye, 330°–360°

Témája

Motivációja

Célja

Tanulási feladata

Lélektana

A Halak szimbólum

A Neptunusz szimbólum

A Halak mitológiája

Egy Halak-mese: A kis hableány

Analógialáncolata

A Halak princípium megfelelői a különböző síkokon

Hogyan állok a Halak princípiumhoz?

Hogyan hat horoszkópomban, és mit mond nekem a Halak és a Neptun?

Idézetek a Halak princípiumhoz

Az aszcendens kiszámítása >

A táblázat • Aszcendens kiszámítása >

B táblázat • Városok korrekciós adata >

C táblázat • Nyári időszámítás Magyarországon >

Könyvajánló >

Ahogyan azon a napon, amely a világba bocsátott téged, A Nap üdvözölte a bolygókat,

A magaddal hozott törvény szerint Elkezdtél szétáradni,

Úgy kell most létezned, nem futhatsz el önmagad elől, Ezt mondták már a Sibyllák és a próféták;

S nincs az az idő vagy hatalom,

Mely szétfeszítené az elevenen fejlődő formát.

Johann Wolfgang Goethe:

Orfikus ősszavak

Előszó

Nagyon sok asztrológiai könyv van, de csak kevés jó. Félek, hogy az ezotéria és vele együtt az asztrológia az az irodalmi terület, amely a legtöbb ostobaságot közli az emberekkel. Másrészről eddig nem látott érdeklődés van az asztrológia iránt, és óriási az információ igény: az évszázad elején szinte senki sem ismerte „jegyét” (vagyis Napja állatövi helyzetét), ma már minden gyerek tudja.

Már az „átlag polgárnak” is van halvány fogalma arról, mi az Ascendens és talán nem is olyan távoli az a remény, hogy az asztrológiát az iskolákban és az egyetemeken is oktassák.[1]

A tudomány részéről az eredetileg szégyenletes érdeklődés a „középkori és babonás” asztrológia iránt egyre nyilvánvalóbbá válik. Csak most, amikor már tudományos bizonyítékok vannak az állítólagos babonákra. Ezért van nagy szükség egy olyan műre, amely az asztrológia komplikált összefüggéseit közérthetően, de nem a minőség rovására tárja a nagyközönség elé. Ez még inkább érvényes abban a korban, amikor az asztrológia megvédte, jobban mondva visszahódította hírnevét.

E témában nincs általánosan elismert vizsga vagy cím, minden sarlatán nevezheti magát asztrológusnak, és publikálhat könyvet. A minőségi ellenőrzés gyakran felülmúlja a kiadók erejét. Többek között azért is, mert nincsenek általános érvényű kritériumok a megítéléshez.

Ezért szerencsének tarthatjuk, hogy Brigitte Hamann, aki igazán jól ismeri a szakterületet engedett a tanítványaitól, pácienseitől, barátaitól és munkatársaitól jövő sürgetésnek, és tanfolyamanyagait kézirattá rendezte, majd kiadta. A könyvben beleérzően, könnyen érthetően és hozzáértően írja le a komoly asztrológia alapjait. Az Állatöv az asztrológia alfája és ómegája, megértése nélkülözhetetlen a horoszkóp kifejtéséhez. Ez egy számlaphoz hasonlít, amelyet tíz mutató, a bolygók vesznek körül. A bolygók és állatövi jegyek most összemosódnak – hasonlóan az olajjal festő művész színeihez – és új minőségeket alkotnak.

A szerző minden állatövi jegyet sok szempontból mutat be, melyek közül most csak néhányat említek: fejlődési célja, tanulási feladatai, lélektana, szimbóluma és mitológiája, kapcsolata a Tarot-val és az Ji Csinggel, színei, növényei, ásványai és tájai.

A bemutatásnak éppen ez a sokoldalúsága teszi vonzóvá ezt a virtuózan megírt művet. A gondosan kiválasztott számos illusztráció nemcsak tanulságossá, hanem kellemes olvasmánnyá is teszi a könyvet. A szerző eredetileg kezdőknek szánta munkáját, de a szinte kimeríthetetlen analógiák miatt nélkülözhetetlen minden asztrológia iránt érdeklődő számára is.

Bergheim, 1990. május

Michael Roscher

Transzperszonális Asztrológiai Iskola

1. 1 Tudomásom van arról, hogy diákjaim a tőlem hallott asztrológiát szabadon választott tárgyként oktatják néhány iskolában és egyetemen. Ez azonban tényleg ritka kivétel, amelyet a hatóságok toleranciája tett lehetővé.

Asztrológia

Hogyan keletkezett és hogyan hat?

Az asztrológia ősrégi tudomány. Eredete a történelem előtti időkbe nyúlik vissza, formája számos kulturális és történelmi változásnak volt kitéve.

A régi kor embere az éjszakai égbolton látta a csillagképeket, és ezek formái benyomásokat és asszociációkat hívtak elő belőle, amelyeket – mágikus gondolkodásának megfelelően – összekapcsolt a csillagképekkel. Mély tisztelettel nézte a csillogó fényeket az égen, és elkezdte istenségekként tisztelni.

Mivel azonban teljesen kiszolgáltatva érezte magát a természeti erőknek és eseményeknek, megpróbált törvényszerűségeket találni ezen égi jelenségek mögött: a kőkorszakból származó (i. e. 15000) állati csontokon talált jelek bizonyítják, hogy már akkor is ismerték a holdfázisokat. A Nap mint fény- és melegforrás jelentősége minden korban nagy volt és főként akkor, amikor a földművelés kialakult (i. e. 10000–5000), hiszen ekkor jöttek rá, hogy a földművelés függ az évszakok változásától. Ezért megpróbálták kitalálni, milyen összefüggések vannak az esős és száraz periódusok között, mikor lesz meleg és hideg, és mikor a legjobb ültetni. Ez a gondolkodás még ma is megtalálható a paraszti világban, ahol meg tudják jósolni az időjárást.

Már akkoriban felismerték az összefüggést a Hold fázisai és az árapály között. Az ég megfigyelése lehetővé tette az idő felosztását, ami a mai naptárig vezetett.

Téglákra és kőtáblákra írtak fel olyan egyszerű csillagászati jelenségeket, mint a holdfogyatkozás és bizonyos bolygómozgások, amelyeket más előjelekkel együtt a fenyegető háború, éhínségek és katasztrófák, de a békés időszakok és a jólét jelének is tekintettek.

Minden ősi kultúra foglalkozott asztrológiával, amely akkoriban szerves egységet képezett a csillagászattal. A régi egyiptomiak, babiloniak, sumérok, indiaiak és kínaiak, az inka, a maja, a mexikói kultúrák – mind használták égi megfigyeléseiket, hogy pontosabban megismerjék az élet törvényeit.

Sokáig, egészen a XVII. századig az „asztrológia” és a „csillagászat” fogalma messzemenően kicserélhető volt, habár a két tudományág figyelme más-más témákra koncentrálódott: a csillagászat inkább matematikailag vizsgálódott, az asztrológia pedig inkább filozófiailag. Általában azonban aki csillagászattal foglalkozott, az egyben asztrológus is volt.

Addig, amíg Nikolaus Kopernikusz létre nem hozta az új világképet, amelyben a Nap a naprendszer középpontja és nem a Föld, – kb. 1500-ban – a ptolemaioszi világkép volt érvényben. Ptolemaiosz a II. században élt, földrajztudós, matematikus, csillagász és asztrológus volt. Világképe, amelyben minden bolygó a Föld körül kering, – még a Nap is – az a szimbolikus kép volt, amellyel az asztrológia dolgozott.

Az asztrológiát ért támadások nagy része ezen a tényen alapul. A csillagászoknak és a tudomány rajongóinak egyértelmű, hogy egy olyan rendszer, amely tudományos szempontból helytelen világképpel dolgozik, soha nem működhet. Ez a vélemény korrekt, amennyiben a tisztán mérhető dolgokról beszélünk. Ahhoz, hogy megérthessük az asztrológiát, vissza kell emlékeznünk, hogyan jött létre az asztrológia: az égbolt megfigyeléséből, ahogy az a Földről látszott.

Egy ember születése pillanatában lakóhelyéről meghatározott égbolti viszonyok láthatóak, amelyek szimbolikusan tükrözik vissza az éppen aktuális idő minőségét. Ezek jelenítik meg képben a „törvényt”, melynek jegyében a szülött belépett a földi világba.

Mi is az asztrológia és min alapulnak kijelentései?

Az „asztrológia” két szóból áll: astron = csillag és a logos = szó, ismeret, tudomány, magasabb megértés. Az asztrológiában tehát a csillagok magasabb rendű megértéséről van szó.

A csillagok, amelyeket a csillagász megfigyel az égen, szimbólumok, az ősprincípiumok képei, amelyek az élet építőkövei. Az asztrológia olyan ősi tudomány, mely szerint az ember és teremtményei ugyanúgy meghatározott törvényszerűségeknek vannak alávetve, mint a természet. A horoszkóp azokat a törvényszerűségeket képezi le (szimbolikusan), amelyek közepette egy ember, egy nemzet, egy cég, egy esemény, egy állat vagy egy kérdés született. Ha ismerjük a kezdeti időpontot, mindenre felállítható egy horoszkóp.

Velünk egyidőben végtelenül sok dolog születik vagy megy végbe, tulajdonképpen horoszkópunk nemcsak a miénk. Az egy időben született vagy kezdődött dolgok ugyanazon alapprincípiumokhoz tartoznak, amelyek a születési hely és a származás fajtája szerint különböző konkrét formákat vesznek fel. Leegyszerűsítve úgy lehet mondani, hogy ha egy bizonyos időponthoz a bőség princípiuma tartozik elsősorban, akkor ebben az időpontban csak ennek a minőségnek megfelelő jöhet létre: egy testes vagy különösen optimista ember vagy olyan cég, amely erősen terjeszkedik és virágzik majd. Ha más tényezők is hozzájönnek ehhez, árvíz (túláradás) is történhet. Bármiről is van szó, a bőség és kiterjedés alaptémája valamilyen formában mindig jelen van.

A „horoszkóp” szó a görög és latin hora = óra és a skopein = nézni szavakból származik. A horoszkóp tehát óranézést jelent. (Az óranézés szó még abból az időből származik, amikor a horoszkóp mérése még pontatlanabb volt.) Azt a minőséget méri, amely jelen van egy bizonyos időpontban egy bizonyos helyen és képei útján megmondja, hogy az élet alapvető építőelemei közül melyek vannak jelen abban a pillanatban.

Úgy lehet ezt egyszerűen elképzelni, mint a süteménykészítést. Különböző hozzávalók kellenek, és ezeket megfelelő mennyiségi arányban adagolva lesz belőle ilyen vagy olyan sütemény. A kész sütemény minden esetre a hozzávalóknak csak egyfajta kiválasztását tartalmazza, amely lehetővé teszi a sütemény elkészítését. A horoszkóp azonban az életet magát képezi le, az élet pedig mindig egész, teljes, tehát tartalmaz minden lehetséges építőkövet, csak az egyikből többet, a másikból kevesebbet. Bennünk is megvan minden, amit az élet tartalmaz, és az egyikből több, a másikból kevesebb. Néhány dolgot a miénknek fogadunk el, másokat eltolunk magunktól. Potenciálisan mégis minden bennünk van.

Mielőtt mélyebben belemennék az ősprincípiumok, az élet építőköveinek elemzésébe, szeretném pontosabban meghatározni, mit jelent a horoszkóp csillagászati értelemben. A horoszkóp az égbolt grafikus ábrázolása egy meghatározott időpontban, a születés időpontjában, a Föld egy meghatározott pontjából kiindulva – arról a helyről, ahol a születés történt.

Az égbolt helyzetének egy pillanatfelvételéről van tehát szó, egy csillagászati alapon nyugvó számításból eredő diagramról. A horoszkóp látószöge megfelel az ember látószögének a Földről, amikor a világmindenségbe pillant: a Földről nézve a Nap és a bolygók a Föld körül keringenek. A Nap pályáját nevezzük ekliptikának és ezen mérik a bolygópozíciókat.

Az asztrológia nem olyan tudomány, mint a fizika vagy a csillagászat. Egy évezredes megfigyelésen alapuló, empirikusan fejlődött ősi tanítást, egy tudásrendszert testesít meg.

Bár az asztrológia csillagászati-matematikai tudást is használ, kijelentései tisztán szimbolikusak. Tehát a horoszkóp minden tényezője meghatározott képi összefüggéseket ábrázol. Az asztrológiának megvan a maga képi nyelve, amit meg kell tanulnunk.

Ernst von Xylander asztrológus tankönyvében rámutat, hogy az asztrológia az emberi szemléletre vonatkozik. Arra a kérdésre: Miért van az, hogy az asztrológia még mindig a Földet állítja Naprendszerünk középpontjába? – a következőt válaszolja: „Ez azt jelenti, hogy az asztrológiának úgy kell tekintenie a világot, ahogyan az ember látja. Csak a ptolemaioszi világkép szerint tud tájékozódni és nem a kopernikuszi szerint. Kopernikusznak mégis igaza van annyiban, amennyiben témájánál marad: a bolygómechanika magyarázatánál. Az asztrológiában azonban ezt nem kérdezték meg.”

Az asztrológiának valójában szüksége van a „bolygómechanikára” a számolásokhoz. Csillagászati alapokra van szüksége, hogy grafikailag papírra vigye az ég képét, és ki tudja számítani a bolygók mozgását a múltban és a jövőben. A kérdés mindenekelőtt azonban az égbolt helyzetének képi tartalma és a mikro- és makrokozmosz kapcsolata.

A Corpus Hermeticum-ban, amely Görögországból származó írásos gyűjtemény az asztrológiáról, csillagászatról, alkímiáról és misztikáról, a következő analógiatörvény található:

Mint fent, úgy lent.

Ez a megállapítás a Tabula Smaragdina[2] következő mondatának rövidítése:

„Ami lent van, azonos azzal, ami fent van; és az, ami fent van, azonos azzal, ami lent van, hogy beteljesítse az egyetlen csodáját.”

Nekünk embereknek korlátolt az érzékelő és megértő képességünk. Értelmünk meghatározott összefüggéseket csak számunkra megfelelő segédeszközök és rendszerek által tud felfogni. Thorwald Detlefsen azt írja erről könyvében, a Sors mint esély[3]-ben.

„Ezen a problémán segít át bennünket a ‚mint fent, úgy lent’ zseniális formulája. Ennek alapján ugyanis lehetőségünk nyílik rá, hogy a törvények szemléletét és kutatását az általunk megközelíthető területekre korlátozzuk, majd az ezúton nyert tapasztalatokat analóg módon átvigyük a számunkra megközelíthetetlen szintekre is. Ez az analógiás gondolkodás teszi lehetővé az ember számára az Univerzum korlátlan felfogását.”

Az asztrológia tehát analóg, képi gondolkodásra tanít. Ugyanakkor az asztrológiai szimbolika logikát és következetességet is igényel, hogy a képeket értelemszerűen fordíthassuk le nyelvünkre, és felfoghatóak legyenek.

A csillagászatnak és az asztrológiának ma más-más kiindulási pontja és célja van, bár a természettudományokban vannak olyan tendenciák, amelyek a két oldal közelítéséről szólnak. A csillagászat adottságokat, folyamatokat, mozgásokat, mennyiségeket mér és figyel meg. A matematikus és a fizikus abban találja meg a törvényszerűségeket, amit megmért és megfigyelt, és gyakran számítanak ki olyan törvényszerűségeket is, amelyeket a csillagászat még nem figyelt meg. A technika ugyanis nem tud mindig lépést tartani az emberi agy folyamatokat felismerő és kiszámító képességével. (Einstein számítási elméleteit még ma sem bizonyították mérésekkel vagy megfigyeléssel.)

A csillagászat matematikai alapokon nyugvó, egzakt tudomány. Még ha egyértelműen be is tudna bizonyítani egy elméletet a világűr keletkezéséről és sorsáról – mint pl. az ősrobbanás elméletét vagy azt, hogy az Univerzum végtelenül tágul, hogy végül kihűljön, vagy valamilyen más elméletet – soha nem tudna jelentést, értelmet adni ennek az ismeretnek.

Abban a pillanatban, amikor az értelmet, a jelentést kutatjuk, minden tudománynak filozófiára van szüksége. Ha tehát megkérdezzük: „Mi az asztrológia?” – így szól a tulajdonképpeni kérdés: „Mi az értelme és tartalma annak, amit látunk, megtapasztalunk és kiszámítunk?”

A tisztán tudományos gondolkodás racionális, logikus, egzaktul felfogott részletes tényezőkre irányul, amelyeknek mérhetőknek és bizonyíthatóknak kell lenniük. Okról és okozatról van szó. A tudományos gondolkozás megfelel bal agyféltekénk tevékenységének.

Az ezoterikus gondolkodás és ezzel az asztrológiai gondolkodás is intuitív, egységes. A mögöttes értelemről és a dolgok analóg kapcsolatáról van szó, ami jobb agyféltekénk tevékenységének felel meg.

A két agyfélteke összehasonlítása kb. így nézne ki:

Bal agyfélteke

logika, nyelv, olvasás, írás, számolás, analízis, végkövetkeztetések, időbeosztás

Jobb agyfélteke

analógiás gondolkodás, asszociációk, érzések, érzetek, minta, zene, szimbólumok (elképzelések), az egész felfogása, intuíció

Asztrológiai értelemben a két agyféltekét a következő princípiumokhoz is hozzárendelhetjük:

yang, aktív Nap princípium

yin, befogadó Hold princípium

A listából kiderül, hogy a teljes megértéshez mindkét agyfélteke szükséges. Egyrészt pontosan és részletesen kell tudnunk dolgozni, másrészt a dolgok egészére is figyelnünk kell, ha nem akarunk eltévedni az életben, és azt akarjuk, hogy legyen értelme életünknek.

Itt szeretnék visszatérni az ősprincípiumokra vagy archetípusokra, ahogy C. G. Jung nevezte őket. Az ember a kozmosz része, ezért abból indulhatunk ki, hogy benne is megvannak a kozmosz építőkövei vagy ősprincípiumai. A fizikában ezt pl. az elemi részecskéknél bizonyították be: minden atomban benne van minden építőkő, minden elemi részecske.

Ezeket az építőköveket az asztrológia Napnak, Holdnak, Merkúrnak, Vénusznak, Marsnak, Jupiternek, Szaturnusznak, Uránusznak, Neptunusznak és Plútónak nevezi. Ezzel azonban még nem állítja, hogy a bolygók fizikailag mérhető „hatást” gyakorolnak az emberekre és a Földre. A Szaturnusz nem okozza azt, hogy ma valami elüt minket, égi képe azonban sokkal többet elárul erről – szimbolikusan, átvitt értelemben. Thorwald Detlefsen egy órához hasonlítja a horoszkópot: az óra megmutatja, hogy pl. most 10 óra van, de nem ő csinálja, nem ő idézi elő az időt. Az óra időmérő eszköz és a horoszkóp is ebben az értelemben egy meghatározott pillanat minősége, megmutatja az idő szerkezetét.

Az asztrológia helyett ugyanúgy lehetne egy másik megfigyelési síkot is venni és korábban ezt is tették. Állati belekből, a madarak röptéből, csontokból stb. jósoltak. Mindezek a módszerek mégis viszonylag durva jellegűek, nem adják azt a differenciált finomságot és sokoldalú magyarázatot, mint az asztrológia. Minden jóslási rendszernek megvan azonban a maga jogosultsága, de egyik sem olyan könnyen megtanulható számunkra, mint az asztrológia. A tarot áll hozzá a legközelebb.

Ha megszületik egy ember vagy létrejön egy dolog, az égbolt szimbolikusan leképezi lénye struktúráját. Az asztrológia még egy lépéssel tovább megy. Azt mondja, hogy meghatározott belső összefüggés van e leképeződés és a között, hogy pontosan e leképeződéskor született meg valaki. Abból indul ugyanis ki, hogy az ember csak akkor születhet meg, ha a bolygók konstellációja megfelel lényének és életfeladatának.

Itt szeretnék egy kis kitérőt tenni. Az asztrológia szorosan hozzátartozik az ezotéria nagy témájához, ezért ha asztrológiával foglalkozunk, újra és újra beleütközünk ebbe a témakörbe. Megkérdezhetjük pl.: „Véletlen, hogy éppen abban az időpontban születtem?” Sokan vannak meggyőződve arról, hogy ez nem véletlen, hanem tudatos döntés áll mögötte. Itt találkozunk az ezotéria részterületével: a reinkarnáció elméletével. Ez azt mondja, hogy tudatosan választottuk ki azt az időpontot, hogy az újraszületések láncolatában közelebb jussunk egy életprobléma megoldásához. A legtöbb asztrológus az előző életekből összegyűjtött karma eredményeként értelmezi a horoszkópot.

Itt egy további ezoterikus törvény jelenik meg. E szerint: minden kezdet magában hordozza a végét. Ez azt jelenti, hogy a kezdet (a születés időpontja) tartalmazza a dolog lefutását (életút) is. Ezt nem úgy kell érteni, mint egy determinált, meghatározott és megváltoztathatatlan sorsot. Bennünk van a tudat és a tudatosodás képessége, képesek vagyunk tanulni. Sorsunkat különböző síkokon élhetjük. Alaptémánkat azonban nem fogjuk elkerülni. Be kell töltenünk azt, amit a reinkarnáció karmának nevez, egy élettémát kell megtanulnunk.

Életfeladatunk mindig olyan dolog feloldása, megváltása, amely valamilyen formában még Csipkerózsika-álmot alszik bennünk. Potenciálisan minden bennünk van ugyan, mégis csak úton vagyunk a teljes ember felé. Olyan erők nyugszanak bennünk, amelyeknek nem vagyunk tudatában, nem vagy csak részben használjuk ezeket, és ez gyakran bánatot okoz nekünk.

A szanszkrit karma szó annyit jelent: tenni, hatni. A karma törvénye, az ok és okozat összefüggése azt mondja, hogy a jelenlegi életkörülmények egy korábbi életben összegyűjtött karma következményei. Aki erényesen él, jó karmát épít, amely mérvadó lesz spirituális fejlődése szempontjából. A hindu elképzelés szerint a születés, halál, újraszületés végtelen láncolatában (az újraszületések kereke, szamszára) élünk, amíg fel nem fogjuk az élet spirituális leckéit, meg nem valósítjuk és fel nem szabadítjuk (moksha) magunkat. Aki elérte ezt az állapotot, annak már nem kell újraszületnie. Az asztrológia segítség lehet ezen összefüggések megismerésében.

E magas célokon túl el kell gondolkodnunk azon is, hogy mindannyian emberek vagyunk, és ezáltal alá vagyunk vetve a földi korlátoknak. Egyik tanárom azt mondta: „A horoszkóp megtekintésekor mindig alázatosnak kell maradnunk. A horoszkóp mindig nagyobb, mint az asztrológus.” (Johann Kirsebom)

Megismerési és megértési képességünknek mindig megvan a maga határa. Élettémánk is nagyobb, mint amit intellektuális értelmünkkel felfoghatunk. Mégis találunk horoszkópunkban egy vezérfonalat, amely végighúzódik életünkön.

Gondolatok az élettémához

Csak az értheti meg, hogy a felébredéshez

hosszú és kemény munka kell,

Aki az ébredés nehézségét

teljesen felfogta.

G. I. Gurdjieff

Meghatározott feltételek között lépünk az életbe. Jellegzetességeket, elképzeléseket és elvárásokat hozunk magunkkal, amelyek leképeződnek horoszkópunkban. Nem jövünk „tiszta lappal” a világra, amely teljesen ki van szolgáltatva a külvilágnak, hanem Goethe szavaival ez egy „… bevésett forma, amely elevenen fejlődik”.

Amikor megszületünk, van egyfajta „belső képünk” arról, hogy mi az anya vagy az apa, mi a megvalósítás vagy odaadás stb. Ugyanarra az anyára két gyermek eltérően reagál – elvárásaik szerint. Ez a fajta „egyéni szemüveg” szelektív érzékeléshez vezet: Mindenekelőtt azokat az információkat fogjuk megjegyezni anyánkról, amelyek megfelelnek elvárásainknak. Más oldalait kevésbé vagy egyáltalán nem fogjuk észrevenni. Elvárásainknak megfelelően anyánkat is a megfelelő magatartásra fogjuk indítani, és ezzel bezárul az elvárások, megerősítések és az újra megerősödött elvárások köre. Így van ez életünk minden témájában és ebben az értelemben válik a karakter sorssá (itt arra, az életről alkotott alapvető elképzelésre gondolunk, amellyel megszülettünk). Anyánk pl. olyan tulajdonságokat mutathat a mindennapi életben, amelyek jól „illenek” belső elképzelésünkhöz, és mi pont ezeket a tulajdonságokat fogjuk benne aktiválni.

Az asztrológia kihangsúlyozza egyéni felelősségünket mindenben, ami velünk történik. Méghozzá nem annak a ténynek a szempontjából, hogy a karma által van egy bizonyos kiindulási pozíciónk, ill. elvárásaink (belső meggyőződéseink) vannak ebben az életben, hanem szabad akaratunk és tanulási képességünk szempontjából. A horoszkóp szimbólumokban mondja meg, hogy mit várunk el és mit fogunk egyszer megkapni.

Az asztrológia nem értékel. Nincs jó vagy rossz horoszkóp, csak olyan feladatok, amelyeket adottságaink szerint könnyebben vagy nehezebben tudunk megoldani. Az értékelés mérőeszköze bennünk és szubjektív szemléletünkben rejlik. Ami az egyiknek könnyű, a másiknak legyőzhetetlen akadály lehet.

Amit kapunk – a környezet, amibe bekerültünk, a sorsunk – annak értelme van: életünk minden eseménye mögött egy eszme, egyfajta terv húzódik meg, amely szükséges ahhoz, hogy betöltsük feladatunkat.

Ezt megvilágítandó, szeretnék itt egy történetet közzétenni Peter Orban: Az árnyak tánca[4] c. könyvéből: „Amikor Michelangelot egyszer megkérdezték, hogyan tud egy durva kőtömbből olyan gyönyörű szobrokat faragni, azt válaszolta: A szobor már régen benne van a kőtömbben, csak a felesleget kell lefaragni róla. Az ember eszméje benne van az emberben, csak sok fölösleges van még rajta.

Ahhoz, hogy az ember ne merevedjen bele durva kőtömbként jelenlegi empirikus formájába, természetesen ugyanilyen kalapácsütéseket kell kapjon (mint Michelangelo kezétől a kőtömb), amelyek egyre finomabb formához segítik hozzá… Ehhez nincs szükség szobrászra, a törvény magától működik.”

Ez a sors megértésének egyik formája. Bármi is történik velünk az életben, legyen az akadály, „kalapácsütés” vagy boldog esemény – az valamit tanít nekünk, és önként vagy kényszerítve egy útra terel bennünket, és ott tart. Mivel mindnyájan bizonyos tehetetlenségnek vagyunk kitéve, gyakran a „kalapácsütések” kényszerítenek, hogy valamin változtassunk, hogy magunkat megváltoztassuk és felébresztik bennünk a vágyat, hogy még többet megértsünk, és tudatunk fejlődjön. Gyakran tudatos, aktív oldalunk kész a változásra, értelmünk segítségével felfogjuk, hogy a dolgokat magunk mögött kell hagyni vagy legalábbis meg kell változtatni. Érzelmi oldalunk azonban nem tud mindig lépést tartani ezzel. Ami tudatunknak fontos, elérendő cél – passzív, befogadó, érzelemközpontú részünknek igencsak ellenére lehet. És fordítva: mély érzéseink hevesen követelhetik a változást, de értelmünk nem engedi meg ennek a részünknek, hogy elevenné váljon.

Ahol problémánk van, ott vagy önként tanulunk vagy valami olyan formában, amit Wolfgang Döbereiner asztrológus sorskiigazításnak nevezett. Ez azt jelenti, hogy nem ismerjük fel az idő jelzését. Az életünkben megértett problémákat, azokat a problémaköröket, melyek tudatosodtak bennünk, már nem kell sorsként megélnünk. Amit azonban nem értettünk meg, azzal újra és újra találkoznunk kell, mert az élet folyton fejlődik.

A „fejlődés” az „összekuszálódás” ellentéte és ez azt is jelzi, hogy sok olyan dologba és körülménybe „belebonyolódunk, összekuszáljuk őket”, amelyek megértést, tisztázást és integrálást követelnek. Ezért nem kérdezhetjük: „Miért történik velem mindig ugyanaz?”, hanem legbenső, igazi énünkre kell hallgatnunk, amely megmondja, hogy mi idézzük elő ezeket a dolgokat.

Élettémánkat mindig egyedül nekünk kell betöltenünk. Természetesen más emberekkel is összeszövődik, de a betöltése csak a mi feladatunk.

Alapjában véve nemcsak arról van szó, hogy egy meghatározott, konkrét célt elérjünk. Önök közül is vannak sokan bizonyosan, akik hozzám hasonlóan már sokszor gondolták: Ha ezt vagy azt a célt elérem, akkor „minden” kész, minden el van intézve. Ez olyan remény, amelyben mindig csalódunk.

Az út a cél: Egész életünkben úton vagyunk és mindig egy bizonyos élethelyzet megtapasztalásáról van szó, amelyben helyt állunk, és amelyben növekedhetünk. Az élet egy bizonyos részének intenzív megismeréséről van szó, az azon való munkálkodásról és új módon való kezeléséről.

A Biblia azt mondja: „Kezdetben volt az Ige.” Minden létezőnek előbb egy eszméje volt. A festő, aki egy képet akar festeni, nem a képet alkotja meg előbb és utána az elképzelést. Az eszme, a szellem, az ige van minden dolog kezdetén. A szellem uralkodik az anyag felett. Az eszme, amely egy emberben lelki tartalom formájában van jelen, inkarnációhoz, azaz megtestesüléshez és születéshez vezet. Mégsem jövünk a világra az eszme tökéletes másaként. „Még nem vagyunk az ember. Ez azt jelenti, hogy még nem vagyunk az, ami az „ember” eszméje, szelleme valójában. Még csak egy előforma vagyunk, és még fejlődésben vagyunk. Az eszme többet foglal magába, mint amit az ember fejlődésében eddig elért.” (Peter Orban)

Annak ellenére, hogy az életet gyakran fájdalmas tanulási folyamatként fogjuk fel, ez a nézet inkább pozitív világképet tartalmaz: Azzal a determinisztikus gondolkodási modellel szemben, amely a sorsot kikerülhetetlennek és előre megírtnak tekinti, ez a szemlélet a személyes döntés és a szabad akarat fontosságát emeli ki. A határok hozzátartoznak az emberi élethez és az anyagi világban való létezéshez. Leegyszerűsítve azt is mondhatjuk, hogy a madárból nem lesz tigris, egy alacsony emberből nem lesz magas stb. Van egy keret, melyben kibontakoztathatjuk magunkat, erre tanít meg az Állatöv is. Eldönthetjük, hogy frusztráltan vagy „elveszetten” – ahogy a tranzakciós analízis fejezi ki – éljük életünket, vagy elfogadjuk az adott kereteket és igyekszünk mindent kihozni belőle, amit csak lehet. Ez jellemzi a „nyerteseket”, és erre akar megtanítani a komoly asztrológia is.

Fontos tudnivaló

A legtöbb ember újságokból, magazinokból ismeri az asztrológiát. Tudják, hogy a „Bika”, „Szűz” vagy „Vízöntő” jegyűek és a megfelelő rovatban néhány általánosságot találnak, mint pl.: „A következő héten látogatója lesz…” Kifinomultabb asztrológiai rovatok még a Holdat is beleveszik. Ennek ellenére az egész természetesen pontatlan, ködös és végül hibás lesz. Egy horoszkóp számos, különböző faktorból áll, amelyek egy viszonylag pontos születési dátum alapján jeleznek olyan dolgokat, amelyek egészen egyedien, csak erre az egy emberre vonatkoznak. Aki azt mondja, hogy ő „Vízöntő”, ezzel csak azt mondja, hogy azon a napon, amelyen született a Nap a Vízöntő jegyében állt, amelynek harminc foka van és harminc napot ölel fel. Ha valaki egy bizonyos napra hivatkozik anélkül, hogy pontos időpontot ismerne, annak nincs pontosabb információja, csak az, ami minden emberre vonatkozik, akik azon a napon születtek.

Ha tehát meg akarjuk érteni mit jelent valójában az asztrológia, meg kell ismernünk számos tényezőt, amely a személyes horoszkópban megtalálható. A könyv végén lévő Ascendens táblázatok lehetőséget adnak arra, hogy elinduljunk ebbe az irányba. Ha ismeri születése óráját és percét, születési helyénél megtalálja Ascendensét. Ez a horoszkópnak ugyanolyan fontos tényezője, mint a Nap állása. Szeretném hangsúlyozni, hogy az állatövi jegyek leírásában alapprincípiumokról van szó. Ebből következően a jellemzések eltérő mértékben lesznek „találóak”. Egyéniségünket az összes princípium együttes viszonya adja, amelyet csak a pontos horoszkóp felállításával lehet körvonalazni.

A horoszkóp definíciója

1.Az Állatöv

A Földről nézve úgy tűnik, hogy a Nap forog a Föld körül. Leír egy pályát, melyet a Föld körüli sávnak tudunk elképzelni. Ezt a sávot nevezzük ekliptikának. Az ekliptika tartalmazza az Állatövet, azaz 12 részre van felosztva, amelyek az állatövi jegyek nevét viselik. Minden rész 30 fokos (12 × 30 = 360 fok).

A névazonosság ellenére ezeknek az állatövi jegyrészeknek nincs közük az azonos nevű csillagképekhez! A csillagképek végtelen távolságban vannak, míg az ekliptika viszonylag közel van a Földhöz. Az állatövi jegyek nyugodtan kaphattak volna más nevet is. Mivel abban az időben, amikor az asztrológia ma ismert formája keletkezett (a Földről nézve), egy bizonyos optikai fedés volt az ekliptika részei és a csillagképek között (kb. 2000 évvel ezelőtt) – azokat az elnevezéseket választották, melyek az emberiség régi képein és szimbólumain alapultak.

A kör „kezdetét” időben a tavaszpontra, a tavaszi napéjegyenlőségre (március 21.) tették. Így az Állatöv március 21-én kezdődik a Kos 0 fokán, az ekliptika első részén.

A bolygók különböző sebességgel keringenek a Nap körül, ami a Földről is látható. Számos bolygópozíciót mérnek – mivel az asztrológia geocentrikusan dolgozik (tehát a Föld nézőszögéből) – az ekliptika sávján, saját keringésük idejében. Haladási sebességüknek megfelelően különböző idő alatt járják be az ekliptikát. Vonatkozik ez a Napra is, melynek optikai útja az ekliptika alapja. Ezért mondják az asztrológiában, hogy „a Nap a Kosban van”, „a Hold a Vízöntőben”, „a Vénusz a Halakban” stb.

A Nap kevesebb, mint egy fokot halad az ekliptikán naponta, tehát 365 nap alatt teszi meg az állatöv 360 fokát. Így kb. 30 napot tartózkodik egy állatövi jegyben. Ha valaki azt mondja: „Oroszlán vagyok”, azt érti ezen, hogy születése időpontjában a Nap az Oroszlán 30 foka közül az egyiken állt. Ezzel még nem mondott semmit a horoszkópban szereplő többi bolygóról, az ún. házak pozícióiról, amelyeket csak a pontos születési időpont (és hely) alapján lehet kiszámítani.

2.A házak

A Föld naponta megfordul tengelye körül, mégpedig nyugatról keletre. Ez a mozgás adja a „házakat”. El tudjuk képzelni a forgó Földet és körülötte az ekliptikát. A Föld forgása miatt a keleti és nyugati horizonton (= Ascendens, azaz AC és Descendens, azaz DC) mindig az ekliptika más és más részletét látjuk. Amikor keleten felkel a Kos jegye, tehát a horizont fölé emelkedik, nyugaton lemegy a szemben álló jegy, tehát a Mérleg. Ugyanígy különböző jegyeket látunk közvetlenül a fejünk fölött (amiből az MC = Medium Coeli, az égbolt közepe adódik), és el tudjuk képzelni a Föld másik oldalán az ezzel szemben álló jegyet (az ún. ég mélye, IC = Imum Coeli). Egy Bak MC-hez egy Rák IC tartozik. Mindkét vonal, az ég közepének vízszintes és függőleges vonala egyenes és együtt egy keresztet rajzolnak ki.

A házak meghatározásához egy számítási eljárással a Föld mozgásán alapulva további 12 – legtöbbször eltérő nagyságú – részre osztjuk az ekliptikát. A számítás alapja a születés időpontja és a születési hely koordinátái. A házak alapjelentése megegyezik az állatövi jegyekével, amelyekhez hozzá vannak rendelve (tehát I. ház = Kos, 2. ház = Bika stb.). A személyes horoszkópban a házak elcsúsznak ehhez képest, úgy hogy pl. az I. ház nem a Kosban van, hanem a Bakban, amelyből az ősprincípiumok kombinációja adódik. A kifejtésben a Bak témáját kell összekapcsolni az I. ház (Kos) témájával.

Míg az állatövi jegyekben minőségről és jellegről van szó, amiben végbe megy valami, a házak és a hozzátartozó bolygók viszont a megvalósítási síkot írják le, tehát mi, hol és mikor történik.

3.A kvadrátok

A horoszkópnak négy kvadrátja van, amelyek az AC-DC és a MC-IC tengelyek által keletkeznek.

Az első kvadrát az Ascendessel kezdődik ill. az I. házzal és a testet képviseli. A második kvadrát az IC-vel ill. a IV. házzal kezdődik és a lélekre, az érzésekre vonatkozik. A harmadik kvadrát a Descendenssel ill. a VII. házzal kezdődik, és a dolgokkal való találkozást, valamint gondolkodásunkat tartalmazza az elképzelések tartalmának értelmében. A negyedik kvadrát az MC-vel ill. a X. házzal kezdődik és a társadalomra és a sorsra vonatkozik.

Minden kvadrát három állatövi jegyből áll, amelyek különböző módon dolgozzák fel a megfelelő kvadrát témáját.

4.A bolygók

A bolygók keringési sebességüknek megfelelően gyorsabban (pl. a Hold) vagy lassabban (pl. a Plútó) haladnak az Állatövön. Naponta áthaladnak minden házon.

A bolygók helyzete a születés pillanatában mérvadó szerepet játszik az asztrológiában, különösen a bolygóként[5] kezelt Napnak és Holdnak van jelentős befolyása a horoszkóp kifejtésére.

Az Állatövben és a házrendszerben való helyzetük mellett a köztük fennálló szög-kapcsolatok – az aspektusok – is fontos szerepet játszanak a horoszkóp értelmezésében.

Az őshoroszkóp

A horoszkóp és az állatövi jegyek minden fajta kifejtése az ún. „őshoroszkópra” vonatkozik. Ez azt a horoszkópot jelenti, ahol az Ascendens pontosan a Kos 0 fokán áll és minden ház pontosan 30 fokos, tehát ugyanakkora, mint az állatövi jegyek.[6]

Az őshoroszkópban az állatövi jegyek és a hozzájuk tartozó házak fedik egymást, tehát a Kos jegye lefedi az I. házat, a Bika jegye a 2. házat stb. A jegy és a neki megfelelő ház azonos alaptematikát fejez ki.

A születési időpontnak és helynek megfelelően a házak eltolódnak az Állatövhöz képest úgy, hogy a lefedés már nem jön létre. Ez abból adódik, hogy a különböző időpontokban a különböző földrajzi pontokban más és más állatövi jegyek kelnek fel keleten (Ascendens) ill. mennek le nyugaton (Descendens).

Ezért a horoszkóp tulajdonosának lehet pl. Bak Ascendense, tehát az I. ház nem a Kosban lesz, hanem a Bakban.



1. 2 Smaragdtábla: a Corpus Hermeticum tizenöt tézisének kvinteszenciája, az egyiptomi Hermes Trismegistos pap és beavatott írása alapján.

2. 3 Thorwald Detlefsen: A sors mint esély. Magyarul megjelent az Arkánum Kiadó és a Könyvklub gondozásában, 1992. Hajós Gabriella fordítása.

3. 4 Peter Orban: Tanz der Schatten, Hugendubel Verlag, 1986

4. 5 A planéta szó „vándorló csillagot” jelent görögül, tulajdonképpen kóborló, vándorló.

5. 6 A házak horizontrendszerének az ekliptikán való ábrázolásakor az ekliptika ferdesége (a Föld pályája és az égi egyenlítő síkja által bezárt szög) miatt különböző házhatárok adódnak, és ezzel a házak változó nagyságúak leszek (l5°-35° szélességűek). Az egyenlő (30°-os) házas rendszer matematikai átszámításához húszféle módszer létezik, melyek közül a Placidus házrendszer az egyik legismertebb.

Kos

Az Állatöv első jegye, 0°–30°

Szimbóluma:  Két félkör, amely a kos szarvait jelképezi. Más értelmezésben a Kos szimbólumot az ember-rúnából vezetik le (lásd: „A Kos szimbólum” fejezetet), amely egy felemelt kézzel álló embert ábrázol.

Évszaka: A tavasz kezdete (március 21–április 20).

Minősége: Férfias-aktív, yang. Eleme: tűz. Kardinális (mozgó, mozgásba hozó) jegy.

Uralkodója:  Mars, másodlagos uralkodója: Plútó.

Háza: I. ház (kardinális ház)

Az Állatöv szemközti jegye: Mérleg

Üzenete/kulcsmondata: Én vagyok. / Én akarok.

Kulcsszava: akció.

Tulajdonságai: Aktivitás, tettvágy, energia, bevetés, életerő, vitalitás, akaraterő, dinamika, hajtóerő, kezdeményezés, tetterő, döntési erő, teljesítmény, sportszerű versengés, rivalizálás, egyenesség, közvetlenség, becsületesség, szabadságvágy, kalandvágy, spontaneitás, impulzivitás, lelkesedés, gondtalanság, nyíltság, optimizmus, inspiráció (képes másokat magával ragadni és motiválni), bátorság, megbízhatóság, határozottság, bajtársiasság, lovagiasság, büszkeség, harckészség, agresszió, támadókedv (a harcos, a hódító, a lázadó), kíméletlenség, türelmetlenség, harag, düh, meggondolatlanság (fejjel megy a falnak), konfliktuskeresés, ellenállás-orientált, keresi a kihívást, nem differenciál, tanácstalan, a gondolkodás a spontán cselekvés után jön, hódítási vágy. Fejlettebb szinten: intellektuális erő, éleslátás, széles látókör.

Témája

Megvalósítás • önmegerősítés • agresszió és túlélési harc • támadó és védekező mechanizmusok • ösztönök és szenvedélyesség • libidó • spontaneitás és impulzív cselekvés • feltörekvés • jövőorientáltság

A Kossal kezdődik az Állatöv. Ha az életet kör alakú mozgásnak fogjuk fel, akkor a Kos az élet kezdetén áll, a dolgok eredeténél. Tavasszal valóban egy új életciklus kezdődik, amely ősszel vagy télen véget ér. Ez a „vég” azonban ismét egy új „tavaszi ébredés”-be torkollik.

Az emberi életben a Kos az újszülött korszakot jelenti, amikor a kicsi ember teljesen ösztöneiből él és egyetlen célja, – természetesen tudattalanul és ösztönösen – hogy megmutassa a világnak: Itt vagyok, elfoglalom itt a helyemet.

Az Állatöv első szakaszában tehát elsősorban „a világban való megjelenésről” és ott egy hely megszerzéséről van szó. Ez ösztönösen, automatikusan és előzetes kérdezősködés nélkül történik. Ezt a folyamatot hagyományosan a tavaszi virágok megjelenésével lehet összehasonlítani: áttörik a hideg télben megkeményedett földet – és egyszerűen csak ott vannak.

Az emberiség fejlődésében a Kos a vadász és nomád korszakot jelentette, amikor az emberek mindig vándoroltak, mozgásban voltak és meg kellett mutatniuk bátorságukat, kockázatvállalási képességüket és azt, hogy képesek gyorsan alkalmazkodni valami új, esetleg veszélyes helyzethez. Életük túlélési harc volt. Mivel itt a támadó és védelmi erők gyors aktiválásáról van szó, a Koshoz tartozik az adrenalin kiürítése a vérbe, amely harckészséget teremt az emberben. Ez az analógia található meg – mindig az adott kornak megfelelően – a Kos jellegű emberekben. Ahol a Kos témája felmerül, ott mindig önfenntartásról, megvalósításról, versengésről van szó. Tiszta formájában felgyülemlett energiát, erőt, aktivitást szimbolizál, amely semmitől sem riad vissza, hanem „földre szegezi szarvait”, hogy rohamléptekben bevegye a célt.

Mind a Kos képi szimbóluma, mind uralkodójáé, a Marsé, egy előre vagy felfelé irányuló mozgást jelent. Belső orientáltsága a jövő felé mutat – nem is lehetne ez másképp, mivel a Kos még nem tud semmire sem visszatekinteni, legalábbis semmi olyanra, ami az övé. Mint feltörekvő, kezdeti jelnek nincs se múltja, se jelene.[7]

Minden belső hajtóereje előre viszi, témájának „a hős feltörekvése” címet is lehetne adni.

Semmitől sem fél jobban, mint a nyugalomtól, a visszalépéstől. A mértékletesség, lágyság és kiegyensúlyozottság – amelyek a vele szemközti jegy, a Mérleg tulajdonságai – máris egy lépést jelentenek számára ebbe az irányba. Óriási energiái kiélést és megvalósítást követelnek. Spontán, egyenesen, impulzívan cselekszik, teljesen önfenntartási ösztönei értelmében.

A Kos ősi hajtóerejét a Sigmund Freud által bevezetett „libidó” fogalmával lehet körülírni. Freud definíciója szerint a latin eredetű szó – melynek jelentése: vágy – az emberben lévő szexuális hajtóerőkre vonatkozik az életenergia értelmében. A libidó építő jellegű, a létfenntartásra irányuló energiaforrás, amely ösztönként tudatos és tudattalan folyamatokat irányít. A pszichoanalízis későbbi definíciói kibővítették az eredetileg tisztán szexuális hajtóerő fogalmat az ember életösztönére.

Motivációja

Örömből cselekszik • aktivitás, mozgás • intenzitás és az önmegvalósítás akarata • úttörő • hódítási vágy • a konkurencia és a versengés ösztönzése • az ösztönös vágy céljai mozgásba hozzák

A Kos tüzes jegy, ezért az intenzitással, mozgással és a hőfejlődéssel van kapcsolatban. Ahol a Kos és a Mars megjelenik, ott soha nincs langyosság, nyugalom vagy szemlélődés. Mindig súrlódási hő keletkezik, mert a Kos nem tud simulékony, diplomatikus lenni, mint a Mérleg, és úgy élni az életét, hogy tekintettel van mások jó közérzetére. Általában nyomot hagy maga után ott, ahol volt, amit legalább azok észrevesznek, akik utána jönnek.

A Kos princípiumnál ismeretlen terület meghódításáról van szó. Ez lehet egy darab föld, egy férfi/nő, vagy egy új piac. „Cselekedeteim, aktivitásom adnak értelmet életemnek” – mondja a Kos – és „Sok dolgunk van, fogjunk hozzá!” A cél elérése kevésbé érdekli, mint az odavezető út és az ezzel kapcsolatos feladatok, megmérettetések.

Elődei harci szelleme mélyen benne van, vagy más szóval: a Kos szimbolizálja a harci szellemet a tökéletes kultúrában. Értelmetlen számára az az élet, ahol nincs konkurencia és versenyhelyzet, amelyekben kipróbálhatja magát, és bizonyíthat. Eközben fair játékos marad. A Kos nem alattomos, aki hátulról támad; ezek a tulajdonságok inkább a Skorpióhoz rendelhetők, amelyet szintén a Mars ural, de ennek sötét oldalát szimbolizálja. Egyenesség, szembefordulás, nyílt, szemtől szembeni harc trükkök és csalások nélkül, ahol mindenkinek fair esélyei vannak – ez a Kos alapeszméje. Győzzön a jobb!

Ha jobban el akarjuk képzelni a Kos princípium hajtóerejét, egy gyereket képzeljünk el, aki meglátja a régen óhajtott játékot az asztalon, és gondolkodás nélkül kinyújtja kezét és érte nyúl. Ez az erő többé-kevésbé minden emberben benne van és kifejeződési formája lényegében gyermeki jellegű. Ha valaki folyton azt tapasztalta meg, hogy ezt az „érte nyúlást” megbüntették, pl. ráütöttek a kezére, el fogja nyomni ezt a reflexet magában. Az ebből keletkező izomgörcsöket különböző terápiákkal lehet feloldani, mint pl. a rebirthing. A test bizonyos fajta igen-nem üzeneteket tartalmaz, amelyek az energia áramlását akadályozzák.

A Kos ősprincípiuma nem ismeri ezt a blokkot. Ha az állatövi jegyeket összegyűjtenék egy szobába, ahol az asztal tele van szebbnél szebb dolgokkal, amiből mindenkinek jut egy, a Kos lenne legelőször az asztalnál. Határozottan elvenné azt, amit akar, mielőtt a többiek végiggondolták volna, mit is szeretnének.

Célja

Kezdeményező erő • saját személyének megvalósítása • a világban való helyének megtalálása és meghódítása • új pozíciók meghódítása • mozgási szabadság és kötetlenség • az erők megmérése

A három tüzes jegy – Kos, Oroszlán, Nyilas – közül a Kosnak van a legtöbb energiája, a legerősebb kezdeményező ereje és a legintenzívebb akarata ahhoz, hogy cselekedjen és megvalósítson valamit. A Kos kardinális tűz, tehát két aktív princípium találkozik benne.

Ebből adódik, hogy bár a Kos tiszta formájában ki akar menni a világba, és ott hódítások által bizonyítani akar, de arról már kevesebb elképzelése van, hogy mit kezd azzal, amit meghódított. A földet megművelni csak az őt követő Bika fogja.

A függetlenség és a kötetlenség szorosan hozzátartozik ehhez a jegyhez. Mivel a Kos a kezdet jegye, a választás és a lekötöttség nagyon ellenére van. Előbb saját történetére kell szert tennie, és ki kell fejlesztenie identitásérzését, hogy az „én vagyok”-ból „ez vagyok én” legyen.

Az oda vezető úton a legfontosabb lecke az erők megmérése. Rachel Pollack Tarot-leírásában[8] a Botok 5 és 7 kártyája illusztrálja találóan a tűz minőséget (ezzel a Kost is). A Botok 5 kártyához írja: „Itt is konfliktust találunk, bár könnyebb szinten. A botok természetében rejlik, hogy az életet harcnak tekintik. A legjobb értelemben a harc itt izgalmas erőpróba, melyet buzgón keres a Kos. Az ötös általában nehézségeket vagy veszteségeket szimbolizál, de a tűz elem a problémát versengéssé alakítja át, amelyet egyfajta kommunikációs lehetőségnek tekintenek egymás között és a társadalomban. A fiatalok nem azért harcolnak egymással, hogy megsebesítsék a másikat. Mint amikor a gyerekek kardoznak, a botjaikat egymásra teszik és nem egymás ellen szúrják. Semmit nem akarnak szétzúzni, hanem csak erejüket – tisztán örömből – összemérni.”

A Botok 7 kártyához azt mondja: „Természetes erejüknek és pozitív beállítottságuknak köszönhetően a botok mindig nyerni akarnak, és legtöbbször igazuk is van… Ameddig a harc tart, jól érezzük magunkat. A Botok befolyása alatt álló embereknek soha nem szabad elfelejteniük, hogy élnek: szükségük van erre az adrenalin »löketre«, hogy érezzék a bennük égő tüzet.”

Tanulási feladata

Az agresszió-potenciál helyes kezelése • a mértékletesség és a mérlegelés képessége • türelem és kíméletesség • tudatos, megtervezett cselekvés • a gondolkodás és cselekvés összehangolása • állhatatosság és kitartás

Mint mindennek az életben, a fair Kosnak is vannak árnyoldalai. Ez abban a módban rejlik, ahogy agresszió-potenciálját kezeli. Már ahhoz is agresszióra van szükségünk, hogy beleharapjunk egy almába. A Kos princípiumhoz tartoznak a fegyverek, háborúk és mindenfajta összetűzés. Ahogy Árész/Mars hadistennek is a másik oldala veszekedés, az ellenállás és a harci helyzet keresése volt, csak a harc kedvéért. A harmonikus viszonyok, türelem és a mások iránti megértés számára a gyengeség jele.

Mivel a Kos az aktivitás elve szerint él, fennáll a veszély, hogy már magát a tevékenységet is értelmes cselekedetnek tekinti. Az a tendencia, hogy mindig úton van és folyton foglalkozik valamivel, együtt jár a bensőségesség és letelepedés hiányával. Ha a Kost felszólítják, hogy forduljon belső világa felé, hirtelen olyan érzése támad, hogy akkor elfordul a cselekvéstől, ami pedig alapvető természete. Az Állatöv negyedik jegye, a Rák szimbolizálja a befelé fordulást, bensőségességet és ez kvadrátban áll – tehát erős feszültségben – a Kossal. A valóságos cselekvés, szemben a céltalan mozgással értelmet hoz életünkbe. Az ilyen cselekvés a visszajelzés és mérlegelés képességéből fakad, amelyet az impulzív, spontán Kosnak előbb meg kell tanulnia.

Az ősprincípium számára nem létezik ez a kérdés – nála csak a megvalósításról, önfenntartásról és aktivitásról van szó. Az az ember, aki szűrés nélkül éli meg ezeket a tulajdonságokat, természetesen konfliktushelyzeteket von magára, amelyek kevésbé teszik boldoggá életét.

Mint tüzes jegy, a Kos is rendelkezik az intuíció adományával. A test intuitív bölcsessége, amely hirtelen ötletek és óvások formájában vezet és irányít, sok kínos helyzetben segít neki. A Tarot 0 kártyája, a „Bolond” tükrözi ezt: A bolond, aki spontán és gondtalanul indul neki a nagyvilágnak, szabad és nyílt, minden tapasztalat előtte van még. Gondatlansága mindenféle veszélybe sodorja – ahogy a képen is, ahol az út egy szakadékba torkollik. Ösztöne azonban, amelyet a macska szimbolizál, megóvja az utolsó lépéstől.

Ha a Kos mégis hevesen tör előre, túlterhelheti biztos ösztöneit. El kell gondolkodnunk életünkön, ha ezt meg akarjuk érteni, és a Kos bátorsága segíthet szembenézni a kellemetlen valósággal is.

Az ősi kínai bölcsesség és jóskönyvnek az Ji Csing[9]-nek van egy hexagrammja – az 52., a nyugalom, a hegy (Ken) –, amely választ ad a Kos problémájára, nyugtalanságára és jövő felé irányultságára:

„A képen egy hegy van, az Ég és a Föld legkisebb fia. A férfiúi fenn van, ahová természete szerint tör, a női lenn van, ahová mozgási iránya vezeti. Így van jelen a nyugalom, mivel a mozgás természetesen fejeződött be.

Az emberre vonatkoztatva a szív nyugalmának elérését mutatja meg. A szívet nehéz megnyugtatni. Míg a buddhizmus a nyugalmat a nirvánában találja meg minden mozgás lecsendesítésével, a