Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2023

BEVEZETÉS

SZEMÉLYEK

ANTIGONÉ

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Szophoklész

ANTIGONÉ

fordította:
Csiky Gergely

BUDAÖRS, 2023

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-894-6 EPUB
ISBN 978-963-559-895-3 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2023

A mű eredeti címe:
Antigone

első előadás: Kr. e. 442(?)
az elektronikus változat az 1899. évi harmadik
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító Jules Eugène Lenepveu (1819 – 1898)
Antigoné szimbolikusan eltemeti bátyja, Polüneikész holttestét
című festménye részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

BEVEZETÉS

Polüneikész, kit öccse Eteoklész megfosztott Théba trónjától, Argoszba menekült, s a szövetséges fejedelmek seregeivel ostrom alá vette Thebát. A két ellenséges testvér a csata folyamán egymást kölcsönösen megölte, mint megjósolta azt a haldokló Oedipus átka. A csatát követő éjjelen az argoszi sereg gyors futásban elmenekült Théba falai alól, a város felszabadult, melynek királya Kreón lett, az elesett testvérek nagybátyja.

Az új király másnap reggel azonnal kihirdettet Théba utcáin, hogy a honáért elesett Eteoklészt fényes pompával fogják eltemetni; ellenben Polüneikész holtteste büntetésül temetetlen marad, a szomszéd hegyen orvmadarak és ebek zsákmányául heverve. Őröket is állított a holttest mellé, nehogy valaki megszegje a királyi tilalmat. A hőslelkű Antigoné nem viselheti nyugodtan testvére holttestének meggyalázását, s fölteszi magában, hogy a királyi tilalom dacára is eltemeti. Kora hajnalban fölkeresi húgát, Iszménét, hogy tervében részvételre bírja, s ezzel veszi kezdetét a tragœdia cselekvénye, mely Thébában a királyi palota előtti téren történik.

SZEMÉLYEK

Antigoné
Iszméné
Kar: thébai aggastyánok
Kreón
Őr
Hæmon
Tiresziasz
Hírmondó
Eurüdiké
Szolga

ANTIGONÉ

(Antigoné oldalról, Iszméné a palotából jő.)

ANTIGONÉ
Iszméné, drága testvér, tudsz-e oly csapást,
Mit Oedipus bűnéért Zeusz nem külde ránk,
Hogy életünkben érjen minden büntetés?
Nincs átok, szégyen, nincs bánat, nyomor, keserv,
Mit egyesülten szemlélnem ne kellene
A te s az én átok sújtotta sorsomon.
És mily parancs az, melyet szóbeszéd szerint,
Most hirdetett ki városunkban a király?
Nem mondanád? Vagy nem tudod, hogy ellenink
Mily új szégyennel sújtják kedvesink fejét?

ISZMÉNÉ
Nem hallék, testvér, mit sem kedvesink felől,
Se’ jót, se’ rosszat, a mióta egy napon
Mindkét testvérünk egymás keblét döfve át,
Kettős halállal egymás éltét elvevé.
Az éjjel eltűnt innen Argosz serege is,
S azóta nem tudom, mi végzet vár reám,
Vidámabb lesz-e, vagy sötétebb a jövő?

ANTIGONÉ
Előre tudtam, s ép azért hívattalak
E helyre, hogy a hírt tőlem halld egyedül.

ISZMÉNÉ
Mi az? Látom, sötét gond nyomja kebledet.

ANTIGONÉ
Nem tagadá meg hajthatatlan szívű Kreón
Egyik fivérünktől a tisztes temetést?
Eteoklészt (mint a törvény s megszentelt szokás
Kívánja) eltemetteté, hogy tisztelet
Fogadja oda lenn az árnyvilágban őt;
De Polüneikészt, a boldogtalant,
Sem eltemetni, megsiratni sem szabad,
Temetetlenül, síratlanul heverjen ott
A puszta földön, s teste a rárohanó
Madárseregnek nyújtson édes lakomát.
A jó Kreón parancsolta ezt így neked
S nekem, ah! ismételve mondom, nekem is.
Azonnal itt lesz, s újra nyilván hirdeti
Tilalmát, hogy mindenki tudja; mert komoly
És zordon a parancs, s ki ellene szegül,
A néptől megkövezve szenved az halált.
Mutasd meg most, merész-e lelked és nemes,
Vagy nagyszívű szüléknek gyáva lánya vagy?

ISZMÉNÉ
Ha igy van, oh boldogtalan! ugyan mit ér
Tőlem szegénytől, dacolás vagy engedés?

ANTIGONÉ
Akarsz-e részes lenni tervemben? Beszélj.

ISZMÉNÉ
Mi vakmerő tervről beszélsz? Mi szándékod?

ANTIGONÉ
A holtat enkezemmel eltemetni ma.

ISZMÉNÉ
Megtennéd azt, mi az egész népnek tilos?

ANTIGONÉ
Testvérünkért – ha te nem is – én megteszem,
Ne mondjon engem hitszegőnek senki sem!

ISZMÉNÉ
Boldogtalan! Kreónnal mersz dacolni te?

ANTIGONÉ
Szeretteimtől elszakítani nincs joga.

ISZMÉNÉ
Oh jaj! nem jut eszedbe, mint halt meg atyánk
Utálatul az embereknek s dicstelen?
Bűnéért önmagára mondva büntetést,
Önnön kezével ásta ő ki két szemét;
S ki egy személyben anyja volt és hitvese,
Fojtó hurokkal végezé ki önmagát;
A két fivér jött harmadiknak azután,
Egymásra törve véres harcmezőn, s közös
Halállal vesztve egymás éltét egy napon.
Mi érne minket, e törzs végső sarjait,
Ha a törvénnyel szembe szállnánk vakmerőn,
Lábbal tiporva a király parancsait?
Oh testvér, ne feledd, hogy gyönge nők vagyunk,
S hatalmas férfiakkal nem dacolhatunk;
Parancsol az erős, nekünk engedni kell,
Parancsa ránk a legborzasztóbb volna bár.
Bocsássanak meg drága holtjaink nekem,
Térden könyörgök érte! de dacolni a
Királyi szóval nem merek. Csak esztelen
Fog oly munkába, mit megtenni képtelen.

ANTIGONÉ
Nem kérlek többé, sőt ha kedved jönne is,
Örömmel többé nem venném segélyedet.
Maradj magadra hát. Én sirt ások neki;
S ha meghalok, dicsőség lesz rám e halál.