BÖJTE CSABA

A SZERETET BÖLCSŐJE

A házasság mérföldkövei

Böjte Csaba előadásaiból a szöveget összeállította,
szerkesztette és a verseket válogatta

Karikó Éva

Fotók

Váradi Levente

© Böjte Csaba, 2012, 2023

© Karikó Éva, 2012, 2023

Fotók © Váradi Levente, 2012, 2023

© Open Books, 2023

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Jolsvai Júlia

Borító és kötetterv Kathi Zsolt

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-395-9

A HÁZASSÁG A CSALÁD BÖLCSŐJE

Mintha elfelejtettünk volna élni. Nem tudom, régen boldogabbak voltak-e a házasságok. Azt sem, hogy a gyerekek több odafigyelést és szeretetet kaptak-e.

Azt viszont hallom, hogy amikor megkérdezik az ötvenedik házassági évfordulóját ünneplő nénit meg bácsit, mi a titok, valami olyasmit válaszolnak: mi még egy olyan világban nőttünk fel, amelyben nem kidobták, hanem megjavították, ami elromlott. De – teszik hozzá – ezt elmondani nem lehet. Ezt meg kell élni.

Vajon ki tanít meg arra, hogyan éljük meg a párkapcsolatunkat? Hogyan készüljünk a házasságra? Ki magyarázza el, mit várhatunk, és mit nem? Mi az illúzió, és mi a valóság? Ki mondja el, a tömérdek rossz hír ellenére mégis mitől olyan gyönyörűséges az egész? Ki segít elkerülni az ingoványos területeket – és meglelni a zsombékokat? Ki mutatja meg, hogyan kell a szerelmet a fogunk között tartani – és átvinni a túlsó partra?

Mintha lenne valaki, aki élni tanít.

Csaba testvér üzenete nagyon egyszerű. Ápoljátok a kapcsolatotokat. Akarjátok megtartani egymást. A megoldásokat mindig belül keressétek. Maradjatok kíváncsiak egymásra. És ha a szív kevésbé hevesen dobog, vessétek be az eszeteket és az akaratotokat. Egymás mellett döntöttetek: tartsátok meg egymást ebben a döntésben. Szánjatok egymásra időt, igazi, minőségi időt. Tanuljátok meg, hogy a házasság az alázat iskolája. Tapasztaljátok meg, hogy a házasság az ujjongó öröm lehetősége.

Tényleg egyszerű. Ha a házasság rendben van, a család is rendben van. Ha a házasság bajban van, a család is bajban van. A házasság szentség; a gyermekek pedig ennek a szeretetközösségnek a gyümölcsei. Vagyis nem a gyerekeinknek kell mindent megadnunk, hanem a házasságot kell életben tartanunk: azzal ugyanis a gyerekek is mindent megkapnak, amire igazán szükségük van.

Mondják: elrontani egyedül is lehet, igazán jól csinálni viszont csak együtt. Együtt – hármasban. Mert ha csak a kettőnk erejében bízunk, borítékolható a közös kudarcunk.

Csaba testvér egyszerű üzenete reményt ad: Isten velünk van – még akkor is, ha mi nem vagyunk vele. Ha hívjuk, egyre közelebb jön. Sőt: már messziről figyel, elénk rohan, a nyakunkba borul. Úgy szeret, hogy elakad a szavunk.

Mintha úgy éreznénk: valamit megint tanultunk az életről. Legalábbis a fejünkben már van valami.

Aztán ha a fejünk képes elereszteni ezt a tudást, és engedi, hogy az a szívünkbe és a tetteinkbe költözzön, talán akkor… igen: akkor kezdhetünk igazán újra megtanulni élni.

Budapest, 2023 szeptemberében

SÜVEGES GERGŐ
huszonhárom éve házas, négy gyermek édesapja

MIT TUDHAT EGY PAP A HÁZASSÁGRÓL?

Az olvasó joggal teheti fel a kérdést: hogy van mersze bárkinek olyan témában könyvet írni, amit ő maga nem élt át? Egy szerzetes pap esetében például tarthat attól, hogy a saját szerzetesi útját magasabb rendűnek tartja, ezért esetleg kissé lekezelően beszél a családos emberekről. De félő az is, hogy földtől elrugaszkodott helyzetelemzést és megoldásokat kínál. A kérdés olyannyira jogos, hogy amikor a Végtelen-sorozat köteteiben hosszan faggattam Csaba testvért a házasságban felmerülő örömökről, gondokról, egyszer azt mondta: „Nekem, mint cölibátusban élő embernek, nem is tudom, hogy van-e jogom hozzászólni ehhez a témához.” Erre én azt feleltem: „Az orvos sem csak azt a betegséget gyógyítja, amelyen ő maga már átesett.”

Böjte Csaba nemcsak több mint ötezer gyermek nevelőapja, több száz szociális család gondviselője, irányítója, mondhatni, a legnagyobb nagycsaládos, hanem lelkipásztor, gyóntatóatya is, akihez sok házasember fordul lelki vezetésért, tanácsért. Talán kevesen látnak annyi sebzett életet, ami az elrontott kapcsolatokból fakad, mint ő. Emellett szoros kapcsolatot ápol nagycsaládos közösségekkel is, így útmutatásai a való életből táplálkoznak. Könyveiben több történetet is mesél arról, hogyan sikerült egy-egy megbicsaklott házasságot rendbe hozni. Vajon ki tud többet egy szívműtétről: az, akit operálnak, vagy az, aki a beavatkozást végzi? Vagy ki látja jobban az erdőt: az, aki benne sétál, vagy az, aki léghajón fölötte suhan? Más perspektívából látják: egyik az apró, egyéni részleteket ismeri alaposabban, a másiknak több családra, élethelyzetre van rálátása.

És vajon a házasembert más anyagból gyúrták, vajon egészen más receptre van szüksége ahhoz, hogyan lehet boldog, mint az egyedülállónak? A kulcs minden élethelyzetben ugyanaz: az önmagát ajándékként megélő ember szeretete, aki a rábízottakért kész önmagáról is megfeledkezni, és a figyelem, az elfogadás, a gondoskodás, a gyengédség nagylelkű ajándékát adni.

Ez a könyv Csaba testvér előadásainak és közös beszélgetéseinknek az esszenciája, amelyek hanganyagát leírtam, és témakörökbe rendeztem. A házasság útjának tizennyolc mérföldkövét egy életen át lehet olvasni. Új és új állomások érintenek meg mélyebben minket, attól függően, hogy utunkon éppen hol tartunk. Szerelmünk a kezdeti lobogását éli, vagy feszültségek vannak köztünk, és megértésre vágyunk a mindennapi hajszában, taposómalomban? „A nehéz hűséget” (József Attila) igyekszünk könnyűvé tenni egymás számára, vagy talán özvegyek lettünk, egyedül maradtunk? Éppen első gyermekünket várjuk, vagy már az életre próbáljuk nevelni utódainkat, esetleg segítjük őket kirepülni a fészekből? Netán gyengülő, betegeskedő szüleinkről kell gondoskodnunk? Mi a jelenlegi feladatunk: az önnevelés, az otthonteremtés, a közösségépítés, vagy a válságokkal, nehézségekkel való szembenézés?

Ma már számos asszertív kommunikációt segítő, párkapcsolat-gazdagító könyvet lehet kapni, amelyek hasznos gyakorlati tanácsokkal szolgálnak. Miben más ez a kötet? Csaba testvér gondolatai mindezeken túl segítik a családi életünket egy szélesebb, spirituális kontextusban látni, az isteni erőforráshoz csatlakoztatni. Isten, aki életre és szeretni hívott bennünket, olyan helyzetekben is megsegít, ahol mi már erőink végéhez értünk.

Túl a harmincadik házassági évfordulónkon férjemmel, négy gyermek édesanyjaként, három kis unokával körülöttem bátran mondom, hogy családban élni szép. A szép élet nem azt jelenti, hogy békegalambok röpködnek körülöttünk, áhítat lengi körbe az otthonunkat, minden csupa móka és kacagás, hanem természetszerűleg beletartoznak a könnyek és a felcsattanások, koccanások, súrlódások is. A családi élet nem működik magától. Tenni kell azért, hogy ne szerelmünk kihűlő hamuját őrizgessük, hanem napról napra felszítsuk a szeretet tüzét. Tenni kell azért, hogy gyermekeinknek ne csak a testét, hanem a lelkét is megszüljük a földi és az örök életre. Kívánjuk, hogy könyvünk legyen iránytűjük és segítő útitársuk életútjukon!

Budaörs, 2023 szeptemberében

KARIKÓ ÉVA

1. │ KI VAGY TE? ISTEN SZÉP AJÁNDÉKA

Köszönöm, hogy megteremtettél,
ó, Szeretet, és idetettél,
hogy csillagok, ködök, s hegyek között
ember legyek.

VAS ISTVÁN: A TEREMTŐHÖZ (részlet)

Isten úgy szerette a világot – mondja Szent János apostol –, hogy egyszülött Fiát adta érte.” Igen, Isten úgy szerette ezt a világot, hogy megteremtett téged, engem, mindnyájunkat, hogy általunk megajándékozza az emberiséget.

Mennyei Atyánk senkit nem küld üres kézzel, üres szívvel a földre. A léted értékes, Isten kezéből jött, drága csomag. Ajándék vagy, és azért születtél, hogy ajándéklétedet megoszd családoddal, testvéreiddel, szerelmeddel! Nem vagy üres fehér papír, „tabula rasa”, amire mások kényük-kedvük szerint irkálnak!

Ülj le, csendesedj el, tudatosan érezd magad annak, aminek Isten szánt, ajándéknak, áldásnak! Csodálkozz rá önmagadra, és kíváncsian bontsd fel, fedezd fel mindazt az értéket, amit beléd tarisznyált az ég. Egészen biztos, hogy mindannak, amit teszel és kimondasz, Isten szép simogatásának, égből jövő boldog mosolyának kell lennie – betűid a fehér papíron, szavaid az iskolapadok között, erőfeszítésed a kétkezi munkában, csendes jelenléted a barátaid körében, mindennapi jókedvű, tréfás kacagásod, puszta léted áldás és gyógyír legyen!

Nem vagy sodródó falevél, értelmetlen fájdalom vagy vérző seb ezen a földön. Egészen biztos, hogy Isten senkit nem azért teremtett, hogy átok, kínzó nehézség vagy égető botrány legyen. Az Úr azt szeretné, hogy a magunk módján mindannyian az ő szeretetének tündöklő jelei legyünk családunk, népünk, közösségünk számára. Létünk élő, örök felkiáltójel lehet: Az élet szép! Az élet jó! Élni érdemes!

Ha egy mérőműszeren meghatározható lenne, hogy az életed mennyit ér, akkor azon az egységek azok a percek lennének, amikor másoknak örömet szereztél. Mennyire volt hasznos, hogy csendesen elindultál valamerre, útra keltél? Mennyivel lett szebb az a nap, amelynek reggelén felkeltél ágyadból? Szavaidtól többek, nyugodtabbak, okosabbak lettek-e az emberek? Sikerült-e felráznod az életük romjaiba süppedő társaidat, a reményteleneket? Gondolkozz el, tedd fel magadnak a kérdést: valóban ajándék vagyok a másik ember számára? A tetteim és a szavaim simogatnak-e? Olyan vagyok, mint a lágy, csendes, életet adó tavaszi eső, vagy mint a szelíd napfény, mely virágbomlásra indítja a másik emberben a félénk rügyeket?

„Azt szeretném, hogy az én örömöm a ti örömötök legyen – mondja a mi Urunk, Jézus Krisztus –, és az örömötök teljes legyen.” Isten szeretné megosztani velünk a létezés örömét. Felkínálja a megismerés örömét, azt, hogy élsz, érzel, látsz, hallasz, simogatsz. Azt szeretné a Teremtő, hogy megismerd az alkotás, a teremtés örömét, amikor majd házastársaddal eggyé válsz, és termékeny önátadásotok életet szül erre a földre. Aztán megismered a tudás, a bölcsesség örömét, melyet gyöngéd szeretettel megosztasz társaddal, gyermekeiddel, a köréd kucorodó testvéreiddel. Mérhetetlenül gazdag vagy, mérhetetlenül boldoggá teheted tieidet, mert léted ajándék nekik!

Persze vigyáznod kell! A gonosz is felkínálja – akárcsak Krisztusnak a pusztában – a maga csalóka örömeit. A fogyasztás örömével csábít: „Mondd ezeknek a köveknek, hogy változzanak kenyérré, fogyassz, habzsolj!” Majd újból megkörnyékez: „Ha leborulsz előttem, és elfordulsz társaidtól, akkor neked adok mindent, az egész bevásárlóközpont a tied lehet, birtokolhatod!” Ellenálltál és győztél? Ne bízd el magad! A gonosz nem adja fel, meg fog kísérteni a hatalom mámorával. Fizikai, anyagi, szellemi erőddel kitűnhetsz, igazad nevében törtethetsz a társadalmi ranglétrán eltaposva, semmibe véve másokat. Mind tévút, amit a gonosz adhat! Nincs tartós boldogság, öröm a fogyasztásban, a birtoklásban, a hatalomban, az élvezetek habzsolásában, azokban az ajándékokban, amelyeket a gonosz kínál nekünk, mert elfordítanak szeretteinktől. Ne felejtsd soha: túlcsorduló, életadó forrás vagy, és nem mindent elnyelő mocsár!

Nem elég elgondolni, hogy olimpiai bajnok leszel, kitartó, kemény munkával fel kell nőni a dobogóhoz. A sportoló edzésének része megismerni saját testét, képességeit, tudását, erejét, gyenge pontjait és az általa választott sportág titkait, fortélyait is, mert csak így terem számára babér. Mielőtt az oltár elé állsz kedveseddel, fel kell nevelned magadat határaid kitapogatásával, fokozatos kitágításával, hogy majd képes legyél szeretni a társadat úgy, mint saját magadat. Sok kis dologban meg kell tanulnod szeretetből áldozatokat hozni, önzésedet visszaszorítani, a körülötted élőkért tenni.

Felvállalt, tisztességgel megoldott feladataink által egyre erősebbek leszünk, képessé válunk arra, hogy felnőjünk a felelős családalapításhoz, az apasághoz és anyasághoz. Ha elmégy síelni, nem a lapos területen csúszkálsz, hanem felviteted magad a fekete pályára, ahol az embernek a keze-lába is reszket, ennek ellenére mégis bedobja magát a kalandba, mert az a kihívás, hogy legyőzd a meredek lejtőt.

„Arra születtünk – énekeltük naivan, fiatalon a hetvenes években –, hogy a föld sebeit begyógyítsuk, s boldogok legyünk.” Hát legyél azzá, amiért születtél! Merd vállalni önmagad, a neked szánt feladatokat, és boldog leszel! Nőj fel az érett szerelmi vallomáshoz, és ahhoz is, hogy vállalni tudd mindazt a felelősséget, amivel a szerelem jár! Merj álmodni meleg fészekről, kacagó gyermekekről, családi asztalról, igazi asztalfőről, ahova bátran odaülhetsz, mert az a te helyed, hisz munkáddal, szorgalmaddal te teremtetted! A csodát, ami vagy, használd arra, amire kaptad: szeress, válj ajándékká, és melletted majd a társad, s lassan a világ is ajándékká válik!

Uram, Istenem, Te „szeretsz mindent, ami van, és semmit sem utálsz abból, amit alkottál. Ha gyűlöltél volna valamit – mondja az ószövetségi Szentírás –, meg sem teremtetted volna.” Add, hogy a Te szemeddel nézzek magamra, és szépnek, értékesnek lássam létemet, mindennapjaimat! Segíts, hogy felfedezzem életem minden percében az utamat a jóság felé, és azt, akinek ajándékul szántál, akit általam is szeretnél nagyon‑nagyon szeretni! Ámen.

2. │ ISTEN CSODA SZÉP SZERELMES LEVELE VAGY VALAKI SZÁMÁRA

Ilyen az ember. Egyedüli példány.
Nem élt belőle több és most sem él,
s mint fán se nő egyforma két levél,
a nagy időn se lesz hozzá hasonló.

KOSZTOLÁNYI DEZSŐ: HALOTTI BESZÉD (részlet)

Nem csak te vagy ajándék! Amikor még meg sem születtél, Isten kiválasztott egy lányt, egy fiút, és elkezdte formálni, alakítani, szépíteni, hogy neked majd ajándékba adja. Isten teremthetett volna valamennyiünket ugyanarra a kaptafára, vagy egyszerűen készíthetett volna néhány sablont: egy szőkét, egy barnát, egy feketét. De nem, ő túlcsorduló szeretetében minden embert másnak, egyedinek alkotott! Mindenki a maga módján egyetlen, megismételhetetlen és különleges, telve értékes kincsekkel. Igen, Isten nagylelkűségében így látta jónak, mert nagyon szeretne téged boldoggá tenni! Ezért ajándékoz meg a kedveseddel, aki elfogad, értékel, és aki mellett szárnyaid nőnek, olyan források fakadnak fel a szívedben, amelyekről nem is tudtál! A szeretet teremtő melegében mindketten kibontakoztok!

Olyan jó tudni azt, hogy igazából Isten csoda szép szerelmes levele vagy valaki számára. Te talán el tudod felejteni, hogy egy levelet megcímezz, de Isten biztosan felírta a te életed levelére annak a nevét, akinek egész léted, lényed szól. Egészen biztos, hogy ha nyugodtan, csendesen és békésen keresed, akkor megtalálod azt, aki számára ajándéknak szánt téged az ég! Isten álmodott meg téged, Ő hívott szeretettel e földi létbe, ezért ha nem kapkodsz, és ha nem térsz le a buta önzés sokszor tarka virágokkal telt mezejére, akkor életed biztosan célba ér, megtalálod a társadat!