Elisa Shua Dusapin

A pacsinkógolyók

– részlet –

Fordította Kiss Kornélia

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:
Elisa Shua Dusapin: Les Billes du Pachinko
Éditions Zoé, 2018

A könyv a Swiss Arts Council Pro Helvetia támogatásával jelent meg.

Copyright © Editions Zoé, 2018
Published by arrangement with Agence littéraire Astier–Pécher
ALL RIGHTS RESERVED
Hungarian translation © Kiss Kornélia, 2024

A pacsinkó egyszerre kollektív és magányos játék. Gépek hosszú sorokban; az emberek állnak a sajátjuk előtt, egyedül játszanak, rá sem néznek a szomszédjukra, pedig a könyökük szinte összeér.

Roland Barthes: A jelek birodalma

Elindulok a Nippori állomás felé. Éjjel monszuneső volt, pedig annak nem most van szezonja, és Japánban nem is szokott előfordulni. Idén szokatlanul és hosszan meleg az idő.

A szendvicsnőnek ázott szaga van. Felhólyagosodtak a kartonpapírjai. Hátrébb lép, menedéket keres az eresz alatt. De csak egy lépéssel hátrébb. Máskülönben nem látszódna a járdáról. Be van fonva a haja. Egy pontot néz mereven, közben a mikrofonhoz emeli a kezét. Elvileg a sapkájához volna erősítve. A gumi nyilván kinyúlt. Megjegyzem, és majd elmondom nagyapámnak.

Még van egy kis idő a vonat indulásáig. Bemegyek a FamilyMartba, sétálgatok a tartósított péksütemények között, próbálom felfedezni az étel körvonalait a rajzokkal zsúfolt csomagolás alatt. A hűtőpultnál egy fiú a joghurtokat nézegeti. Rózsaszín pulcsi. Ez Juki. Ma reggel már összefutottam vele ugyanitt. A hátsó üveges ajtón jött, amely összeköti a boltot a Shinyval.

Ilyentájt főképpen nők játszanak, kihasználják, hogy a gyerekek iskolában vagy nyári tanfolyamokon vannak, a férjük pedig dolgozik. A nyugdíjasok inkább délután jönnek. Napnyugtával aztán ellepik a gépeket a munkából érkezők meg a szumósok.

Juki egy csokoládés-mentás fánkot választ, és visszamegy a Shinyba. Állítólag a pacsinkó a gépben forgó golyók zajáról kapta a nevét. Nekipuffannak az üvegnek, végigsuhannak a műanyag csöveken, zörögnek a nyomógombok, éles acélzaj, majd a golyók egy utolsó csattanással a kosárban végzik.

Az ajtó bezáródik.

Csönd.

Juki leül a szokásos gépéhez, kibontja a fánkot, egyik kezéből eszik, másik keze a fogantyún. Az ablakon keresztül nézelődik.

A szabályok egyszerűek. A játékos a pacsinkóval szemben van. Pénzt dobunk bele, ekkor felbukkannak a golyók. Ezernyi kis golyó szökdécsel fel-le, ugrál végig egy csomó akadályon, egészen a függőleges asztalka aljáig, majd eltűnik a játékos kezénél lévő három lyuk egyikében. A középső lyukba érkező golyók a gép mellett álló kis kosárba esnek. A játék végén pénzre váltható nyeremény nagysága a középső lyukba eső golyók számától függ.

A játékosnak nincs túl sok dolga. Egyetlen módon lehet a pacsinkó működését befolyásolni: a tenyér nagyságú gombot lehet lassan balra vagy jobbra forgatni, ezzel lehet a golyók kilövellésének erősségén változtatni. Vannak, akik pénzérmével lassítják a gépet. Így lehet közben dohányozni. A jó játékos azonban tudja, hogy nem szabad a gombról levennie a kezét. Végig kontrollálni kell az eseményeket. Érezni a legkisebb döccenést. Javítani a dolgok menetén egy diszkrét csuklómozdulattal, vagy épp az ujjak szorításának finom kiengedésével. Mindez láthatatlan. Ez a lényeg az egészben. Nem szabad, hogy az ember figyelmét eltérítse a többi játékos vagy a szemét elvakítsa a fény. A cigarettát el kell felejteni. És nem szabad sem a zenére, sem nagyapám háromszáz gépének zsivajára figyelni.

Negyed kilenc. Veszek egy kis szilvát, két fánkot, és elindulok az állomás felé, közben hallom a szendvicsnő reklámszlogenjét: „Csak a Shiny, mindig a Shiny, csak a Shiny…”

Domború, kék színű, az óceán illúzióját keltő plafon. A kis hableány drótkötélre függesztve integet, halfarka mögötte cikázik. A hasa egy kicsit összegyűrődik a derekára szerelt hámtól. Az alatta tekergő tömeg, kamerával a kézben, egyre csak őt követi tekintetével. Nagy füst kerekedik, és hirtelen megjelenik Triton király. Robot, nem élő ember, őt nem színész személyesíti meg. Mennydörgő hangon figyelmezteti lányát a murénák érkezésére. Ariel felkiált, újabb füstfelhő, a hableány tesz egy utolsó kört, majd eltűnik. Sötétség.

Megint esni kezd.

– Tetszett? – kérdezem félve Miekótól.

– Igen.

Minnie rózsaszínű esőkabátokat és esernyőket osztogat. A látogatók a fősétány szélére sorolnak, úgy tapadnak egymáshoz műanyag ruhájukban, mint a moha.

– Mire várunk? – kérdezem Miekótól, amikor észreveszem, hogy mi is a tömeg része vagyunk.

– A felvonulásra.

Finoman hátrébb húzódik.

– Szeretnéd megnézni? – kérdezem.

– Mindegy.

Vajon mihez volna kedve? Körbenézek. Mit szólna a csodálatos világokhoz, kérdezem, ott alig van sor. Fintorog, ahogy az elvarázsolt kastély ötletére is.

– Pán Péter utazásai?

– Jó.

Szerintem csak azért egyezik bele, hogy örömet szerezzen.

– Mehetünk máshová is, ha szeretnéd.

– Nem, ez jó lesz.

Gyorsan végigmegyünk több berendezett gyerekszobán, egy Londont ábrázoló makett és az éjféli Big Ben mellett. A hullámvasút kocsija ragad, tömény izzadságszag van. Magasba emelem a kezem, nehogy hozzáérjek valamihez. Hiába húzom a legszorosabbra a biztonsági övet Mieko dereka körül, még így is marad hely. Nem látom, milyen arcot vág. A kalózszigeten a kampókezű kapitány láttán hangosan elnevetem magam, kiabálok, aztán egy hirtelen gyorsulástól nekilökődöm Miekónak. Hátrafordul, enyhén leereszkedő mosollyal néz rám. A kör végéig az ülésbe kapaszkodom… … …

A kiadó köszönetet mond Vihar Juditnak a japán és Mecsi Beatrixnak a koreai szavak átírásában nyújtott segítségéért.

Magvető
Könyvkiadó és kereskedelmi Kft.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Kontrollszerkesztő Orzóy Ágnes
Felelős szerkesztő Rostás Eni
Kézirat-előkészítő Hradeczky Moni
Korrektor Molnár Eszter Edina
Borító Árvai Judit
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klári

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft., 2024
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

ISBN 978 963 144 458 2

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL OFL