Borzongató szerelmi történetek
a krimi királynőjétől

részlet

Translation entitled „Szerelmi bűnügyek”
© 2022, Agatha Christie Limited
All rights reserved.

Agatha Christie: A Deadly Affair
Copyright © 2022 by Agatha Christie Limited
All rights reserved.

Agatha Christie®, Poirot®, Marple®, Tommy and Tuppence®, are registered trademarks of Agatha Christie Limited in the UK and elsewhere.
All rights reserved.
www.agathachristie.com

Fordította Borbás Mária, Etédi Péter, Gy. Horváth László, Kállai Tibor, Katona Tamás, Sipos Katalin

Hungarian translation © 2022 Borbás Mária jogutódai, Etédi Péter, Gy. Horváth László, Kállai Tibor, Katona Tamás jogutódai, Sipos Katalin
Magyar kiadás © 2022 Helikon Kiadó, Budapest
A Helikon Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje.

Borítóterv © Váraljai Viktória
Borítókép © Venimo / Getty Images, © N_design / Getty Images
ISBN 978 963 479 951 1

Felelős kiadó M. Nagy Miklós
Felelős szerkesztő Kárpáti Gábor Csaba
Szerkesztő Katona Ágnes
A szöveget gondozta Bajtai Zoltán
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

www.helikon.hu

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

A treff király

I

– A valóság – jegyeztem meg, félrelökve a Napi Hírharangot – furcsább még a regényeknél is!

Talán nem volt valami eredeti észrevétel. Barátomat mindenesetre felbőszítette. Tojásdad fejét félrebillentve a kis ember gondosan lefricskázott makulátlanul vasalt nadrágjáról egy képzeletbeli porszemet, és megszólalt: – Milyen mélyenszántó megfigyelés! Az én Hastings barátom kész filozófus!

Cseppet sem bosszankodva e felesleges gúnyolódáson, megkocogtattam ujjammal a félrelökött lapot.

– Olvasta a reggeli újságot?

– Olvastam. És miután elolvastam, szimmetrikusan összehajtogattam. Nem dobtam le a padlóra, mint maga, a sajnálatos rendetlenségével és módszertelenségével.

(Ez a legrosszabb Poirot-ban. A Rendszeretet és a Módszeresség az istene. Azt állítja, minden sikerét ezeknek köszönheti.)

– Akkor bizonyára látta azt a beszámolót Henry Reedburn, az impresszárió meggyilkolásáról. Ez váltotta ki a megjegyzésemet. A valóság nemcsak furcsább a regényeknél – drámaibb is. Gondoljon csak arra a szolid, középosztálybeli angol családra, vagyis Oglanderékra. Apa és anya, fivér és nővér, mint ezer más család ebben az országban. A család férfi tagjai naponta eljárnak a Citybe, a nők pedig gondját viselik a háznak. Életük tökéletesen békés, teljesen egyhangú. Tegnap este ott ültek kis kertvárosi szalonjukban, a streathami Daisymeadben, és bridzseztek. Egyszer csak kivágódik a franciaablak, és egy nő támolyog be a szobába. Szürke szaténruháján bíborpiros folt. Egyetlen szót kiált: „Gyilkosság!”, és ájultan rogy le a padlóra. Lehetséges, hogy fényképeiről fel is ismerték benne Valerie Saintclairt, a híres táncosnőt, aki nemrégiben rohammal vette be Londont!

– Ez a maga ékesszólása volt, vagy a Napi Hírharangé? – érdeklődött Poirot.

– A Napi Hírharangnak lapzártát kellett csinálnia, ezért beérte a csupasz tények ismertetésével. De bennem azonnal felötlöttek a történet drámai lehetőségei.

Poirot elgondolkodva bólintott. – Az emberi természet már csak együtt jár a drámával. De… a dráma nem mindig ott rejlik, ahol hinné. Ezt ne feledje. Egyébként engem is érdekel az eset, ugyanis valószínűleg közöm lesz hozzá.

– Csak nem?

– De igen. Reggel felhívott egy úr, és időpontot kért tőlem a maurániai Pál herceg számára.

– Neki mi köze ehhez?

– Nem olvassa, Hastings, a maguk elbűvölő angol pletykalapjait. Amelyekben olyan mulatságos kis sztorik jelennek meg: „azt csiripelik a verebek”, „egy kismadár arra volna kíváncsi”… Itt van, tessék.

Követtem kurta, vaskos ujját a cikken. „…vajon tényleg vonzódik-e egymáshoz a külhoni herceg és a híres táncosnő? És vajon tetszik-e a hölgynek az új gyémántgyűrűje?”

– És most nézzük tovább a maga drámai beszámolóját – mondta Poirot. – Mademoiselle Saintclair épp az imént ájult el Daisymead szalonjának szőnyegén, emlékszik?

Vállat vontam. – A mademoiselle első elsuttogott szavaira, amikor magához tért, a két Oglander férfi kisietett a házból, az egyik orvosért, hogy megvizsgálja a hölgyet, aki még mindig szörnyű sokkos állapotban volt, a másik pedig a rendőrőrsre, ahonnan, miután előadta történetét, elkísérte a rendőrséget Mon Désirbe, Mr. Reedburn pompás villájába, amely nem messze áll Daisymeadtől. És ott találták a nagy embert, akinek egyébként nem valami jó a híre, a könyvtárszobában heverve, feje szétrepedt, mint egy tojáshéj.

– Úgy látszik, kissé görcsöt kapott miattam a stílusa – mondta jóságosan Poirot. – Kérem, bocsásson meg… Ah, itt is van M. le prince!1

Előkelő vendégünket Feodor grófként jelentették be. Különös külsejű ifjú volt, magas, zaklatott, csapott állú, a híres Mauranberg-szájjal, sötét szemében a fanatikusok tüze lobogott.

– M. Poirot?

Barátom meghajolt.

– Monsieur, rettenetes bajban vagyok, nagyobban, mintsem kifejezhetném…

Poirot széles kézmozdulatot tett. – Megértem aggodalmát. Mademoiselle Saintclair igen jó barátja önnek, nemde?

A herceg egyszerűen felelt: – Remélem, hamarosan feleségül jön hozzám.

Poirot kiegyenesedett székében, szeme elkerekedett.

A herceg folytatta: – Nem én leszek az első a családban, aki morganatikus házasságot köt. Fivérem, Alexander is szembeszállt az uralkodóval. Felvilágosult időket élünk, megszabadultunk a régi osztály-előítéletektől. Azonkívül Mademoiselle Saintclair, ami azt illeti, éppenséggel rangombéli. Talán hallott már célzásokat a származásáról?

– Sok romantikus történet kering róla, ami híres táncosnők esetében nem ritkaság. Hallottam azt is, hogy egy ír takarítónő lánya, egy másik beszámoló szerint viszont egy orosz nagyhercegnő az anyja.

– Az első verzió természetesen ostobaság – mondta a fiatalember. – De a második igaz. Valerie, noha titoktartás köti, sejtette ezt velem. Azonkívül öntudatlanul is ezerféle módon tanújelét adja. Én hiszek az öröklődésben, M. Poirot.

– Én is hiszek az öröklődésben – mondta tűnődve Poirot. – Sok furcsaságot láttam már ezzel kapcsolatban – moi qui vous parle…2 De térjünk a lényegre, M. le prince. Mit kíván tőlem? Mitől fél? Ugye nyíltan beszélhetek? Van valami, ami összekapcsolja Mademoiselle Saintclairt ezzel a bűnténnyel? Reedburnt persze ismerte, nemde?

– Igen. A fickó azt állította, hogy szerelmes belé.

– És a hölgy?

– Tudomást sem vett róla.

Poirot kutatóan nézett rá. – Volt oka félni tőle?

A fiatalember habozott. – Sor került egy furcsa közjátékra. Ismeri Zarát, a jósnőt?

– Nem.

– Csodás teremtés. Találkoznia kell vele egyszer. Valerie és én a múlt héten voltunk nála. Bajt jövendölt Valerie-nek… gyülekező felhőket; majd megfordította az utolsó kártyát… a fedőlapot, ahogy nevezik. A treff király volt. Azt mondta Valerie-nek: „Óvakodjék! Egy férfi a hatalmában tartja. Maga fél tőle… és nagy veszély fenyegeti általa. Tudja, mire gondolok?” Valerie-nek még a szája is elfehéredett. Bólintott, és azt felelte: „Igen, igen, tudom.” Nem sokkal később távoztunk. Zara utolsó szavai Valerie-hez ezek voltak: „Óvakodjék a treff királytól! Veszedelem fenyegeti.” Kérdőre vontam Valerie-t. Semmit sem árult el… biztosított, hogy minden rendben van. De tegnap este óta meggyőződésem, hogy a treff királyban Reedburnt látta Valerie, és tőle félt.

A herceg hirtelen elhallgatott. – Most már érti, mennyire felzaklatott, amikor ma reggel kinyitottam az újságot. Ha netán Valerie egy beszámíthatatlan pillanatában… de hát ez lehetetlen!

Poirot felállt, és jóságosan megveregette a fiatalember vállát. – Ne gyötörje magát, nagyon kérem. Bízza csak rám a dolgot.

– Kimegy Streathambe? Úgy látszik, még mindig ott van Daisymeadben… a megrázkódtatás ágynak döntötte.

– Máris indulok.

– Intézkedtem a követségen keresztül. Önnek szabad bejárása lesz mindenhová.

– Haladéktalanul útra kelünk… ugye elkísér, Hastings? Au revoir, M. le prince.

Jegyzetek

1 A herceg úr (francia)

2 Elhiheti nekem (francia)

Tartalom

A treff király

Helené arca

Halál a Níluson

Halál a patakban

A kettős bűnjel

Királyfogás

Az Újságpapírba Öltözött Úr

Gyümölcsöző vasárnap

Darázsfészek

A házmesterné bosszúja

Alak a ködben

A gazdag hölgy esete

Magnóliavirág

A szerelmi nyomozók

Szívügyek Agatha első kérői

Bibliográfia

A magyar kötetek, amelyekben a novellák megtalálhatók

helikon.libricsoport.hu

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
EB Garamond – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Poiret One – SIL Open Font License
Roboto – Apache License 2.0