CORINNE CROSSLEY

Öngondoskodás
KISMAMÁKNAK

Lelki és gyakorlati jótanácsok a szülés utáni évre

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Corinne Crossley / SELF-CARE FOR NEW MOMS

Skyhorse Publishing, USA, 2021

Fordította

Hadarics Piroska

Szerkesztette

Tóth Gábor

Copyright © Corinne Crossley, 2021

Hungarian translation © Hadarics Piroska, 2021

Hungarian edition © Édesvíz Kft., 2021

Cover design © Édesvíz Kft., 2021

Original cover design by Daniel Brount

Interior illustrations and cover by shutterstock.com

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Tipográfia Alinea Kft.

Borítót készítette Goart Design Bt.

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-507-227-9 (epub)

ISBN 978-963-507-228-6 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Életem szerelmeinek – Croznak, Bearnek és a kis szerencsebogaramnak. Mindig szeretni foglak titeket. A világ összes anyukájának, de leginkább az én anyukámnak, aki élő példája annak, hogy egy jó anya maga a tökély a gyerekei számára.

Bevezetés

1. fejezet: Tedd fel az oxigénmaszkod
Öngondoskodás a szülés utáni első hónapban

2. fejezet: Népesítsd be a falud
Támogatás a szülés utáni öngondoskodáshoz

3. fejezet: Változások, elfogadás és megfelelés
Alapvető öngondoskodási készségek

4. fejezet: Beszéljünk a mellekről
A szoptatás

5. fejezet: Egy anyának ennie kell
A táplálkozás

6. fejezet: Anyunak nincs ideje pihenni
Az alvás

7. fejezet: Több mint szomorúság
Szülés utáni hangulatzavarok

8. fejezet: A józan észért izzadni kell
A testmozgás mint szülés utáni öngondoskodás

9. fejezet: Ismerkedj meg újra a testeddel
A testkép

10. fejezet: Tedd bababiztossá a kapcsolatod
Figyelj oda a kapcsolatodra

11. fejezet: Beszéljünk a szexről, bébi
Szex a szülés után

12. fejezet: …és mindenki más
Barátok, családtagok és egyéb kapcsolatok

13. fejezet: Boldog anyuka-évfordulót!

Források

Receptek

Köszönetnyilvánítás

Húszéves vagyok, és még több mint tizenkét évig nem fog megszületni az első gyermekem. Egy bőrkanapén ülök, és utálom a plafonon lévő neoncsíkok fényét. Az új terapeutám, Heidi ül velem szemben, az arca kedves és barátságos. Egy roncsnak érzem magam. Az egyetemi karrierem utolsó három évében, miközben a professzoraim folyamatosan azzal nyaggattak, hogy gondolkozzak a mesterképzésen, összeomlottam a nagy hajtás közepette. Úgy érzem, hogy a felnőttség sebesvonatként száguld felém. Nem tudok enni. Alig alszom. Folyamatosan sírok. Néha teljesen összeomlok a szorongás miatt.

Heidi a szemembe néz, és azt mondja: „Három dolog van, amit mindennap meg kell tennünk.” Az ujjain számolja őket: „Enned kell. Akkor is, ha nem akarsz. Legalább egy kicsit. Egyensúlyban kell tartanod magad a rendszeres étkezéssel. Másodszor, aludnod kell. Legalább hat-nyolc órát. Tudom, hogy nehéz, de aludnod kell. Harmadszor pedig kommunikálnod kell másokkal. Lehetőleg a külvilágban. Ezeket a dolgokat kell megtenned. Ugyan nem jelentenek gyógyírt mindenre, de ha nem tesszük meg őket, a dolgok sokkal rosszabbra fordulnak.”

Komoran bólintok. Mindig mások kedvére akarok tenni, s most megkaptam a parancsot. Evés, alvás, beszélgetés. Értem. De az evéstől rosszul érzem magam, az agyamat nem tudom leállítani, és alig bírom ki a vonatutat az egyetemig anélkül, hogy ne borulnék ki. De rendben. Ezen a ponton bármit hajlandó vagyok kipróbálni.

Több hónapba telik, de apránként kiszabadulok a szorongás karmai közül. Eszek, s végül már eszembe is jut, hogy éhes vagyok. Megpróbálok aludni, és egy nap sikerül végigaludnom az éjszakát. Bejárok az óráimra, majd sikerül társasági eseményeken is részt vennem, végül pedig a boltok és a plázák sem jelentenek gondot. Már nem szoktam sírni. Már nem szoktam remegni. Kis lépésekkel ugyan, de kezdem megnyerni az agyammal folytatott kötélhúzást. Jobban lettem, hála a megfelelő terápiának és támogatásnak, valamint annak, hogy más dolgokba is bele mertem fogni.

Lediplomáztam, lett egy állásom, több időt töltöttem a barátaimmal, találkoztam egy nagyon rendes emberrel, és elkezdtem a tanácsadói posztgraduális képzést (tartottam magam a fogadalmamhoz, hogy segíteni fogok másokon, akik mentális problémákkal küzdenek), terapeutaként kezdtem dolgozni, és szültem pár gyereket. Ez csak egy lista, de érted a lényeget.

Szó szerint egy fél élettel ezelőtt volt a nap, amikor ott ültem a terapeutám irodájában. Azóta több száz órát töltöttem az iskolában és különböző képzéseken, mégsem hallottam annál hasznosabb tanácsot, amit Heidi adott aznap. Evés, alvás, kimozdulás. A közös munkánk során vált nyilvánvalóvá számomra, hogy mennyire fontos az öngondoskodás. Most, hogy én is terapeuta vagyok, szinte minden válságban szenvedő páciensem megkapja tőlem „Heidi tanácsát”. Mindannyiunknak szükségünk van alapvető öngondoskodásra.

Öngondoskodás kismamáknak?

Mit is jelent az öngondoskodás? „Az öngondoskodás egy annyira elcsépelt szó, hogy az emberek félreértik a jelentését” – mondja Emily Silver szakápoló, amikor az öngondoskodás meghatározásáról kérdezem. Emily a bostoni ápolóprogram (NAPS) társtulajdonosa, amely újszülöttek gondozásával és a szülők felkészítésével foglalkozik, így a téma közel áll a szívéhez. „Anyukaként az első hibánk az, hogy összekeverjük az öngondoskodást és az olyan alapvető emberi szükségleteket, mint az alvás vagy a zuhanyzás. Ezekre is szükség van, de ez nem elég.” Mivel szenvedélyük a babák és az anyukák egészsége, Emily elmagyarázta, hogy társalapítójával, Jamie O’Day-jel együtt miként alkalmazták az öngondoskodás alapvető irányelveit a cégük elnevezéséhez. A NAPS egy mozaikszó, amely az öngondoskodásra utal.

Az N betű a táplálkozást (nourishment) jelöli. Az öngondoskodás fontos része, hogy fordítsunk elegendő figyelmet a tápláló ételekre és uzsonnákra. Ez különösen igaz a kismamák esetén. Háromnegyed órát töltünk azzal, hogy telepakoljuk a pelenkázótáskát üvegekkel, szoptatókendőkkel, pelenkákkal, cumisüvegekkel és rágcsákkal a fogzáshoz, de magunknak még egy szendvicset is elfelejtünk összekészíteni. A megfelelő táplálkozás az öngondoskodás elengedhetetlen része.

Az A betű az egyedüllétet (alone time) jelenti. Igen, az egyedül töltött idő létfontosságú. Fontos, hogy a babád nélkül is elmenj sétálni, olvass egy könyvet, vagy olyan sorozatot nézz, ami nem egy újabb mese, s nincsenek benne bábfigurák.

A P betű az embereket (people) jelöli. Nemcsak azt jelenti, hogy általánosságban emberek között legyünk, hanem hogy fontos olyan embereket találnod, akik támogatnak. Kik azok, akik mindig ott vannak melletted? Milyen új kapcsolatokat tudnál kialakítani?

Az S betű pedig az alvást (sleep) jelenti. Az alvás elengedhetetlen a mentális és testi egészséghez, a szülés utáni anyukák életében azonban ritka luxusnak számít.

Húsz évvel az első terápiás foglalkozásom után, bár Emilynek teljesen más a szakmája, ő is ugyanazokat az irányelveket hangsúlyozta, amiket akkor hallottam. Az öngondoskodás nem luxus. Szükséglet. Az anyaság egy maraton, mégsem gondolunk magunkra élsportolókként. Sokszor azelőtt adunk enni a kisgyerekeinknek, a párunknak, az idősebb gyerekeinknek, a barátainknak vagy akár még a kisállatainknak is, mielőtt mi magunk asztalhoz ülnénk. Képzeld csak el, milyen lenne arra kérni egy maratonfutót, hogy a verseny előtt csak maradék csirkefalatokat egyen, és három órát aludjon. Ez teljes képtelenség! Mégis naponta több millió nő várja ezt el magától.

„Miért ilyen nagy dolog az öngondoskodás? Szerintem nekem nincs rá szükségem.”

Sok anyuka (persze nem mindegyikük) teljesen beleszeret a gyerekébe, amitől olyan állapotba kerül, ahol a saját szükségletei megszűnnek létezni. Annyira imádjuk az új kis teremtést, hogy már azt is életünk beteljesüléseként éljük meg, hogy gondoskodunk róluk. Nincs szükségünk semmire. Ez azonban csak illúzió. Erre általában akkor kerül sor, amikor még a hormonok tengerében úszunk. Mindannyiunknak vannak szükségletei, s mivel ez a mámoros érzés idővel elmúlik, ha elhanyagoljuk az öngondoskodást, elnyűtten fogunk a felszínre törni.

Más esetekben pedig szinte ketté akarunk szakadni, mert a babánkkal és magunkkal is szeretnénk időt tölteni. „Nagyon szeretnék elmenni jógázni, de bűntudatom van, ha otthagyom a kislányaim.” „Elmentem a könyvtárba olvasni, de csak arra tudtam gondolni, hogy bárcsak itt lenne velem a babám is.” Vagy akár ilyen gondolatok: „Tudom, milyen hasznos lenne a fizikoterápia, de azt a kis időt is elvenné, amit este a gyerekeimmel tudok tölteni.” Ilyen és hasonló mondatok gyakran hangzanak el a foglalkozásaim során. Az igazság az, hogy az öngondoskodás néha nem egyszerű. Gyakran már önmagában áldozatot jelent. Bár feltölt minket az egyedül töltött idő, ugyanakkor hiányoznak a gyerekeink. Belénk van kódolva, hogy így érezzünk. Evolúciósan hasznos, ha így érzünk. Viszont ez nem azt jelenti, hogy minden éber pillanatunkat a kicsijeinkkel kell töltenünk. Létfontosságú, hogy időről időre kicsit kiszakadjunk, és ennek nem szabad háttérbe szorulnia.

„Üres tálból nem lehet meríteni.”

ELEANOR BROWNN, író

Pontosan emiatt van szüksége az anyukáknak öngondoskodásra. Mi vagyunk a tál, ami mindig csak ad. Elvárják tőlünk, hogy áradjon belőlünk a szeretet, a gondoskodás, a figyelem, a tudás, a kapcsolat, a táplálék és a biztonság, s hogy ezekkel vegyük körbe gyermekeinket. Minél jobban kimerülünk, annál kevesebbet tudunk adni. Az öngondoskodás hiánya kiégéshez vezet „egy olyan munkahelyen, ahol sosem tudsz felmondani”, magyarázza Sheryl Ziegler fantasztikus, Mommy Burnout: How to Reclaim Your Life and Raise Healthier Children in the Process című könyvében. A barátságok és a kapcsolatok kapcsán még sokat fogunk hallani Sheryltől.

Az öngondoskodás a szenvedést csökkenti, nem a fájdalmat

Az anyaszerep rendkívüli elégedettséget ad. De egyben nagyon nehéz is tud lenni. Az öngondoskodás egy kicsit megkönnyíti az anyaságot, de még így sem lesz egyszerű. Mivel nemrég átélted, milyenek az összehúzódások, te is tudod, hogy vannak bizonyos fájdalmak, amiket nem lehet elkerülni. A szülési fájdalmak, a terhességhez kapcsolódó tünetek és az álmatlanság mind egy újszülött velejárói. Azok a dolgok pedig (a neheztelés, a mártíromság és saját magunk elhanyagolása), amik nem feltétlenül az anyaság velejárói, csak akkor bukkannak fel, amikor elhanyagoljuk az öngondoskodást.

Az egyik közismert buddhista tanítás szerint a fájdalom az élet velejárója. Nem lehet teljesen elkerülni. Amikor teljes életet élünk, részünk lesz fájdalomban is. Néha megbotlunk és elesünk. A szeretteink meghalnak. Fájdalmat érzünk. A szenvedés viszont más. Akkor szenvedünk, amikor ellenállunk a fájdalomnak. Az álmatlanság és a kimerültség a kismamaság velejárói, de ha éjszaka nem vagyunk hajlandók segítséget kérni, vagy nem fogadjuk el a segítséget, az csak szenvedéshez vezet. A szenvedésünkből senkinek sem származik előnye. Segítséget kell kérnünk, és meg kell tennünk azokat a lépéseket, amelyek lehetővé teszik, hogy saját magunkról is gondoskodjunk. Nem segít, ha neheztelünk másokra, amiért nem a mi szükségleteinket tartják a legfontosabbnak – ettől csak még rosszabb lesz a helyzet.

Népesítsd be a falud

A könyv írása közben én is majdnem szupernő üzemmódba kapcsoltam, ami az anyukák számára ismerős lehet. Bár a könyv témái közül sok közel áll a szívemhez, vannak olyanok, amelyek meghaladják pszichoterapeutai gyakorlatomat. Teljesen besokalltam. Amikor Linda Shanti McCabe pszichoterapeutával és a The Recovery Mama Guide to Your Eating Disorder Recovery in Pregnancy and Postpartum című könyv szerzőjével készítettem interjút a Momma Bites! podcastemhez, Linda párhuzamot vont az étkezési zavarból való felépülése, az anyaság és a könyvírás között: „Minél több segítséget kértem, annál jobban ment.” Nekem is segítségre volt szükségem. Ahogy az anyukáknak is segítségre és támogatásra van szükségük, amikor magukról is szeretnének gondoskodni, nekem is segítséget kellett kérnem.

Így kezdődött felpezsdítő és alázatra nevelő utazásom, melynek során rengeteg szakértővel vettem fel a kapcsolatot, akik hajlandók voltak időt szánni rám és megosztani velem tudásukat. Izgatottak voltak, hogy támogathatják az öngondoskodás üzenetét, így mindegyikük felajánlotta a saját szaktudását és személyes történetét. A könyvben megszólaló szinte mindegyik szakértő maga is édesanya. Mindegyiküket megérintették az anyaság jelentette kihívások. Mivel olyan könyv megírásába fogtam, ami arra ösztönzi az olvasókat, hogy építsék ki a saját támogató közegüket, helyénvalónak tűnt, hogy jómagam is kiépítsem a sajátomat. Nem kell egyedül szenvedni.

Döntsd el, mire összpontosítasz

Az egyik páciensem egyszer az „öngondoskodás gurujának” nevezett. Ez volt karrierem során az egyik legnagyobb dicséret. Természetesen nagyon komolyan veszem az öngondoskodást. Tökéletes öngondoskodás mint olyan azonban nem létezik. Sőt, ha megpróbálnánk tökélyre fejleszteni az öngondoskodást, az valójában önmaga ellentéte lenne (higgy nekem, én megpróbáltam, s csak még jobban az őrületbe kergetett). Ez a könyv az öngondoskodás számos különböző lehetőségével ismerteti meg a kismamákat. Mindegyikhez idő és fontossági sorrend kell, ezért nem szükséges a könyvben felsorolt összes lehetőséget alkalmazni. Elfoglalt anyukák, különösen kismamák lévén, ki kell választanunk a saját prioritásainkat. Tudnunk kell, hogy mikor kell egy bizonyos irányba haladnunk. Lehet, hogy most a szoptatásra kell összpontosítanod, később viszont a gátizmaid gyógyulására kell időt szánnod. Esetleg azzal fogod kezdeni, hogy keresel egy számodra élvezetes gyakorlatot, ami aztán segít visszatalálni a szexuális életedhez. A szülés utáni kalandos időszak során fontos kiválasztani, hogy mire is akarunk összpontosítani. Nem tudunk egyszerre mindent megadni mindenkinek, még magunknak sem. Lapozd át a fejezeteket. Újra és újra vedd elő a könyvet, hogy segíthessen az öngondoskodásban. De sose használd bizonyítékként arra, hogy nem végzel elég jó munkát.

Ez a könyv egy lehetőség. Nem ez a könyv fogja meghatározni, hogyan szoptass, vagy hogy együtt kell-e aludnotok, vagy hogy mikor vezesd be a szilárd ételeket az étrendbe. Csak egy emlékeztető arra, hogy mint mindenki másnak, neked is szükséged van gondoskodásra. Szeretném, ha úgy gondolnál rá, mint egy segédanyagra a szülés utáni év forgatagában. Vigyél el minket (engem, és a könyvben szereplő összes anyukát) magaddal a parkba, vagy amikor először látogatod meg az anyósodékat egy ünnep alkalmával, vagy amikor egy étteremben ülsz, és azon gondolkozol, hogyan tudod majd megenni a levesed, miközben épp egy éhes kisbabát szoptatsz.

Jegyzetek

Brownn, Eleanor: www.eleanorbrownn.com – utolsó letöltés: 2019. január 16.

Shanti McCabe, Linda: Linda Shanti McCabe: Recovery Mama. Corinne Crossley és Jessica Foley interjúja, Momma Bites! podcast, 2019. június 26.

Silver, Emily: Building Your Postpartum Village: Baby Nurses. Corinne Crossley interjúja, Momma Bites! podcast, 2020. február.

Üdv a szülés utáni első hónapodban. A következő pár hétre gondolj úgy, mintha búvárexpedícióra gondolnál. A lent van fent, a fent van lent, az éjszaka a nappal stb. Nagyjából ezt mondom el minden kismamának, aki felkeres. A kisbabám születése utáni első hét alatt rájöttem, hogy azon a héten több órát töltöttem ébren éjszaka, mint a felnőtt életem eddigi nagy részében. A nappaliban járkáltam fel-alá, szédelegtem, nagyon vágytam az alvásra, de egyben féltem is tőle.

Mint sok anyukánál, az én esetemben is igaz volt a klisé, miszerint abban a pillanatban, hogy megszületik az első gyereked, az életed gyökerestül megváltozik. Korábban sosem szerettem senkit ennyire mélyen, sosem éreztem magam ennyire sebezhetőnek, sosem éltem át ilyen lehengerlő érzelmeket. Az imádatom közepette a sötétben tapogatóztam, szó szerint és képletesen is. Ahogy rápillantottam a csodás kis lényre a bébihintájában, eszembe jutott a búvárkodós allegória. Arra gondoltam, hogy a búvárok is úgy ugranak be az óceánba, hogy fogalmuk sincs, mi rejlik a felszín alatt. A merülés elején a táj sötét és egzotikus. Alig lehet látni, és különösen nehéz levegőt venni.

A búvárkodás egy kaland – ahogy az anyaság is. Mindkét esetben acélból kell lenniük az ideigeinknek ahhoz, hogy ne boruljunk ki. Mintha a sötét mélységben úsznánk, az anyaságnak is vannak olyan időszakai, amikor elkezdünk pánikolni, és azt gondoljuk: „Mire vállalkoztam?! Nem bírom! Szabadítsatok ki!” A búvárok esetében az a legfontosabb, hogy nyugodtak és kíváncsiak maradjanak – a túlreagálás veszélyes következményeket vonhat maga után. A kismamák esetén is a kíváncsiság és az önmagunk iránti együttérzés a legfontosabb része az öngondoskodásnak.

Amin keresztülmentél

Nem csoda, hogy úgy érezzük, feje tetejére állt a világ – hiszen épp most mentünk keresztül egy olyan élményen, ami egy pillanat alatt megváltoztatta egész életünket. A terhesség egy őrületes utazás, miközben azt érezzük, nem mi irányítjuk a testünket. A végén pedig megszületik egy gyerek. Tiszta őrület!

Vannak nők, akik számára a szülés egy felemelő élmény. Karjaikba veszik a babáikat, és világgá akarják kürtölni: „Nézzétek, mit csináltam!!!” De nem szabad azt feltételeznünk, hogy ez a norma. Sok anyuka kimerültnek vagy akár csalódottnak érzi magát a szülés élménye után. Hozhatunk olyan döntéseket a pillanat hevében, melyekről később úgy véljük, máshogy csináltuk volna. Vagy váratlan orvosi beavatkozásra volt szükség a babánk és saját biztonságunk érdekében. Vagy egyszerűen csak nem olyan érzés volt, mint amire számítottunk. Bármilyen elvárásaid is voltak a szüléssel kapcsolatban, megígérhetem neked, hogy sosem sikerül teljesen úgy, ahogy eltervezted. Ez a nehéz, de nagyon mély lecke a szülőség első tanulsága. Szokj hozzá a váratlan dolgokhoz.

Néhány nő esetében az elvárások és a valóság közötti különbség azt eredményezheti, hogy el kell gyászolniuk azt az élményt, amire számítottak, mert a valóság végül teljesen másként alakult. Az ilyesfajta gyász (vagy elfogadás) nehéznek bizonyulhat az anyukák számára, még akkor is, ha egészséges gyermekük született. Azt mondogatjuk magunknak: „Nem kéne így éreznem, hisz végül minden rendben volt” – végül mégis traumatizálódunk. Paradox módon az segít az elfogadásban, ha tudomást veszünk az érzelmeinkről.

Az egyik csodálatos kliensem esetében is ez tette ki a szülés utáni terápia jelentős részét. Cecelia szeretett túlteljesíteni. Amikor megismertem, közel járt ahhoz, hogy igazgató váljon belőle vállalati pénzügyekkel foglalkozó munkahelyén. Bármit képes volt elérni, amit a fejébe vett. Ez nagy teljesítménynek számított, hiszen hátrányos helyzetű családból származott, és gyerekként egyedül ő beszélt angolul a családban. Cecelia terhessége meseszerű volt. Alig volt rosszul, és csak az első és a harmadik trimeszter alatt érzett némi kimerültséget. Mivel hajlamos a szorongásra, sokat aggódott amiatt, milyen változást fog jelenteni életében egy kisbaba, de a nehéz szülés egyszerűen meg sem fordult a fejében. Napokkal azután azonban, hogy beindult a szülés, és ijesztő tünetek kezdtek jelentkezni, úgy döntöttek, császármetszéssel fog világra jönni a gyermeke.

Ez az élmény teljesen más volt, mint amire felkészült, mivel nem tudta a karjaiba venni a kisbabáját, és hetekig képtelen volt úgy mozogni, ahogy tervezte. A gyógyuláshoz injekcióznia kellett magát, és órákig mozdulatlanul kellett feküdnie – ehhez pedig nem volt hozzászokva, még a terhesség alatt sem.

– Nem sejtettem, milyen nehéz és hosszadalmas lesz a felépülés – mondta a szülés utáni első foglalkozásunk során. – Borzalmasan érzem magam, és nehéz elviselni, hogy ennyi akadály van előttem. Voltak fertőzéseim, fájdalmak gyötörnek, s egyáltalán nem érzem úgy, hogy képes vagyok gondoskodni a babáról.

– Természetes, hogy borzalmasan érzed magad. Ez egy nagy műtét volt, most pedig fel kell épülnöd! – emlékeztettem.

– Azt hittem, gyorsabb lesz. Nem ismerek senkit, aki császármetszéssel szült. Nem tudtam, hogy ennyire más lesz.

Ceceliának nagy küzdelmet jelentett a gyógyulás és a fájdalmai kezelése. Nehéz volt elengednie sziklaszilárd elvárásait, s letennie róla, hogy azokhoz a barátaihoz hasonlítsa magát, akik gyorsabban felépültek. A terápiára azért is szüksége volt, hogy meggyászolhassa szülési élményét és az anyaság első napjait. Bár hálás volt, hogy a fia egészségesen született, szüksége volt arra, hogy beszélhessen az érzelmeiről és a testi élményeiről anélkül, hogy valaki folyamatosan arra emlékeztetné, hogy milyen szerencsés, amiért a fia egészséges.

Hála a terápiának és annak, hogy megengedte magának, hogy megélhesse a szüléssel kapcsolatos számos különböző érzelmét, Ceceliának sikerült végül helyet teremtenie magában az élményének, akár volt értelme ennek, akár nem. Lassan fizikailag és érzelmileg is felépült – de csak miután lehetővé tette önmaga számára, hogy mindkét fájdalmát csillapítsa.

A traumatikus szülési élmény a szülés utáni depresszió egyik kockázati tényezője. Ha te is ilyen érzelmekkel küszködsz, azonnal keress fel egy terapeutát, akinek a szülés utáni hangulati zavarok a szakterülete. A 7. fejezetben (165. oldal), valamint a 304. oldalon található Források című részben olvashatsz a szülés utáni hangulati zavarokról.

Mi történik a testemmel?

„Határozott meggyőződésem, hogy a kismamákat úgy kellene kezelni, mint az újszülötteket. Az anyukáknak és a babáknak is szükségük van támogatásra, gondoskodásra, evésre és alvásra. Olyanok vagyunk, mint a kisbabáink.”

EMILY SILVER, szakápoló,
a bostoni NAPS csecsemőgondozó szervezet társtulajdonosa

Késő délelőtt van, pár nappal azután, hogy a második kisbabámmal hazamehettünk a kórházból. A zuhanypadlót bámulom, s miközben nézem, ahogy a vérrög eltűnik a lefolyóban, azt gondolom: „Nos, szilvaméretű biztos van, de vajon kisebb, mint egy barack?” Pár nappal korábban figyelmesen hallgattam, ahogy az egyik szülésznő lelkesítő beszédet tartott, s elmagyarázta a szülés utáni felépülés részleteit. Vidám hangja nem illett az én belső aggodalmamhoz, amikor azt mondta: „Ha egy baracknál nagyobb méretű vérrög hagyja el a testét, hívjon.” Csak arra tudtam gondolni: „Barack? Úristen! Hagyományos vagy organikus?” (Augusztus vége volt, és azon a nyáron nagyon sok gyümölcsöt ettem.)

Még a felépülés legalapvetőbb részei is meglepőek lehetnek a szülés utáni év első napjaiban. A rossz hír az, hogy egy ideig kényelmetlenségeket fogsz tapasztalni. A tested művelni fog néhány furcsaságot. A jó hír az, hogy a szülés utáni időszak ezen része remek felkészítő tábor arra, hogy odafigyelj a testedre, s hogy komolyan vedd az öngondoskodást. Elvégre épp most szültél egy gyereket!

Tartsd tiszteletben a fájdalmat. A fájdalom egy rendkívül személyes élmény. A modern orvostudománynak még mindig gondot okoz a fájdalom megértése. A fájdalom összetett. Az élményünkhöz nemcsak a fájdalom tartozik hozzá, hanem a fájdalomhoz kapcsolódó érzéseink is. A szülés utáni fájdalom minden nő esetében eltérő, és szorosan kötődik a szülési tapasztalatainkhoz. A szakadásból vagy császármetszésből felépülő anyukák másfajta fájdalommal küzdenek, mint azok az anyukák, aki hüvelyi úton hozták világra gyermeküket. A korábbi traumatikus élmények szintén hozzájárulhatnak a fájdalomhoz. Bárhogy is éled meg a saját fájdalmad, tartsd tiszteletben azt. Ezen intelem után következzen pár hasznos tanács.

● A fájdalomnak enyhülnie kell, nem pedig súlyosbodnia. Ha a fájdalmad rosszabbodik, rossz irányba tartasz. Ha arra gyanakszol, hogy a túlzott erőfeszítés okozza, egy kicsit lassíts le. Ha nem, vedd fel a kapcsolatot az orvosoddal.

● A szülés utáni fájdalmat egy rossz menstruációhoz szokták hasonlítani. A méhed visszatér korábbi méretéhez, mivel már nincs benne utas. Ez a folyamat összehúzódásokkal jár, s a menstruáció alatti görcsökhöz hasonlít.

● Enyhítsd azzal is a fájdalmad, hogy a húgyhólyagod mindig üresen tartod, szeded a felírt gyógyszereid, gyakran szoptatsz (bár ez néha felerősíti az összehúzódásokat), és könnyed testmozgást végzel.

● Használd a felírt székletlazítókat, különösen, ha szakadásból vagy császármetszésből kell felépülnöd. Egyél sok gyümölcsöt, zöldséget és egyéb rostokat, s igyál sok vizet a szorulás elkerülése érdekében.

● Ha császármetszésből épülsz fel, és köhögnöd vagy nevetned kell, szoríts egy párnát a hasadhoz.

● A kellemetlenség enyhítése érdekében húsz-harminc percig használj hideg borogatást az aranyereden.

● Konzultálj az orvosoddal vagy a szülészeddel az ülőfürdőkről, amik segíthetnek a fájdalom enyhítésében.

● Ha nem loptál el elég hűtőpárnát a kórházból, már az interneten is meg tudod rendelni őket.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-1-266-3778

00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen