Budapest, 2026

Copyright © Papp Gergő, 2026

All rights reserved.

Borítófotó © Bükkfa Kristóf

© XXI. Század Kiadó, 2026

ISBN 978 963 568 767 1

Tartalom

A kampányok mítosza

Éjfél előtt

ROBBANÁS

Kegyelem

Partizán

A Simicskába oltott Márki-Zay

Az influenszertüntetés

Magyar Péter pártot keres

Talpra Magyarok!

„Úgysem hisznek majd neked”

A hangfelvétel

Nincs Orbán Gyurcsány nélkül

A Tisza EP-listája: az első nagy kockázat

Úton

Az üres pulpitus

Fővárosi manőver

Az orbáni hatalom Waterlooja

A DOLGOS HÉTKÖZNAPOK

Az Ötkert-botrány és a magyar Trump

Dominó

Békemisszió Ukrajnába

Zsírra szállt por

Kell egy csapat

A tiszások már többen vannak

Trump visszatér

A volt barátnő

Vége van, kicsi!

A tábornok átáll

Poloska

Gyaloglás Nagyváradra

Orbán Viktor digitális honfoglalása

Az utolsó nyár: az óellenzék besegít

A Momentum önfeláldozása

A legnagyobb Pride

Orbán bulvárosodik

Tisza-adó

Zsolti bácsi

A Tisza-jelöltek mozgástere

A Szőlő utca visszatér

Lázár cigányozása: a legnagyobb hiba a kegyelmi botrány óta

A Fidesz visszatámad

HATÁRÁTLÉPÉSEK

Orbánék gyanús magabiztossága

Tisza-program: amit nem lehetett nem megígérni

Az új főellenség: Ukrajna

Gödi szennyezés: az ügy, ami nem lett ügy

A kampánycelebek

Radnaimark.hu

Ha nem a Fideszre szavazol, fejbe lövik az apádat

Ajánlásgyűjtés: a régi ellenzék végleges halála

Egy újabb háború

Félmillió Fiatal: megmozdul a TikTok-világ

Zelenszkij fenyegetése

Az ukrán aranykonvoj

Bejönnek az oroszok

HAJRÁ

Március 15.: a forradalom kezdete

Orbán felesleges országjárása

Gulyás Gergely elszólása

Még a DK-sok is visszalépnek

Lavrov barátsága

Szabó Bence százados

Elhagyják a süllyedő hajót

Leköszönő miniszterelnök Győrben

Gundalf megszólal

Moszkva embere

Orbán Gáspár csádi missziója

Hamis zászló

J. D. Vance

A kisegér és az oroszlán

Már csak a zaj maradt

Azahriah, Puzsér és a Rendszerbontó Nagykoncert

Vége van, elvtársak

Megvan

A kampányok mítosza

Ha egy választási eredmény után visszatekintünk a kampányra, már minden olyan egyértelműnek tűnik. Könnyű azt mondani, hogy a vesztes fél már régóta vesztésre állt, hogy a rendszer „elfáradt”, hogy a kampányuk tele volt hibákkal, hogy kevés embert tudtak mozgósítani, hogy a nemzetközi környezet egyáltalán nem volt kedvező, vagy hogy már a gazdasági adatok is előrevetítették az eredményt.

Ahogy könnyű olyan érveket is felhozni, hogy a győztes fél milyen jól kampányolt, milyen jól költötte el az erőforrásait, hány településre jutott el, mennyit kopogtattak az aktivistái, milyen videókat rakott ki a Facebookra, vagy egyáltalán, hogy „mennyi munkát tett bele”.

Bár ezek mind igazak, a modern kampányokban rengeteg olyan szempont már nem releváns, amely korábban annak tűnt: sem az elköltött pénz mennyisége, sem az aktivisták száma, sem a beleölt munkaórák nem tudnak néhány százalékpontnál többet hozni. Így azt sem lehet állítani, hogy Magyar Péter az országjárásának, a sok aktivistájának, az online tartalmainak és szórólapjainak köszönhetően nyerte meg a választást. Ezek, bár nem ilyen minőségben, de mind-mind megvoltak a korábbi ellenzéki pártoknál is.

A kampányeszközök persze szükséges feltételek: nélkülük a politikai tőke a végén nem tud szavazatokra váltódni. Meglétük azonban önmagában még semmit nem garantál – ezt mutatta meg a tizenhat éven át újra és újra vereséget szenvedő régi ellenzék története is.

De akkor mi az, ami számított? Mi történt, hogy itt állhatunk egy Magyar Péter vezette Magyarország kapujában úgy, hogy 2022-ben, a régi ellenzék kétharmados bukása után a magyar társadalom jelentős része még hosszú, évtizedekre tartó Orbán-rendszerre készült berendezkedni?

Lényegében két tényezőn múlt, hogy 2026. április 12-én véget ért a nemzeti együttműködés rendszere. Az egyik maga a jelölt személye: Magyar Péter páratlan politikai manővert hajtott végre rendkívül rövid idő alatt – olyat, amihez talán csak Donald Trump hirtelen felemelkedése és politikaformáló ereje hasonlítható. A másik pedig, akármilyen furcsán hangzik, maga a valóság: egy ország tényleges állapotának ugyanis még a modern, befolyásolással teli nyilvánosságban is messze nagyobb ereje van, mint bármekkora propagandaköltésnek.

Magyar Péter és a magyar valóság. E kettő együtt vezetett Orbán Viktor bukásához. De hogy ez a kettő hogyan találkozott, és hogyan lett belőle a magyar történelem irányán is változtató választási eredmény – arról szól ez a könyv.

Éjfél előtt

8 óra az urnanyitásig

Esti vacsorára készültek Debrecenben a Tisza-kampánycsapat tagjai: a zárónap szabolcsi és hajdú-bihari országjárásán a stábtagok közül többen is részt vettek, hogy még egy utolsó benyomásuk legyen a kampány állásáról. A színpad mögött álltak, ahol – háttérben a Debreceni Egyetem patinás főépületével – épp Magyar Péter beszélt a valaha volt talán legnagyobb debreceni tömeg előtt. A többi között arról, hogy már a kétharmados győzelem sem elképzelhetetlen.

Ez volt az utolsó nagy kampányesemény, amely még valamennyire befolyásolhatta a másnapi választási eredményt. A tiszások pont ezért már nem a biztosnak tűnő Budapesten, hanem egy vidéki nagyvárosban, Debrecenben akarták megmutatni, mekkora erőt is képviselnek.

A kampánycsapat tagjai ekkorra már úgy érezték, mindent megtettek: felkészített, jól kommunikáló jelöltekkel, működő narratívával, hibák nélkül, óriási érdeklődés mellett tolták végig az utolsó hetek sprintjét. A közvélemény-kutatások hatalmas Tisza-előnyt mutattak, a Fidesz-kampány utolsó hétre időzített trükkjei láthatóan nem működtek, a hangulat pedig érezhetően megváltozott az országban.

Mégsem merték még elhinni, hogy igaz lehet – egyesek választási csalástól féltek, mások attól, hogy az Orbán Viktorhoz lojális Alkotmánybíróság nem hitelesíti majd az eredményt. Hiába utalt minden arra, hogy rendszerváltás közeleg, a tizenhat éve a nemzeti együttműködés rendszerében élő ellenzéki közeg képtelen volt elképzelni az estét, amelyen Orbán Viktor beismeri a vereségét.

A debreceni hatalmas, fáklyás tömegről készült drónfelvételek aztán megtöltötték a közösségi médiát és a hírportálok címlapjait. A kampányt figyelemmel kísérők utolsó benyomása az lett, hogy itt már egyértelműen a tiszások vannak többen. Hogy valami hatalmas dolog készül.

Vacsorázni végül nem jutottak el az operatív stáb tagjai – a debreceni demonstráció elhúzódott, és még vissza kellett vezetniük Budapestre. „Az örömködés után indult haza mindenki, hogy legalább pár órát tudjon aludni” – mondta egyikük. Reggel hatkor ugyanis már szavazni mentek, hogy aztán egy újabb hosszú munkanap kezdődjön. Életük egyik legmeghatározóbb napja.

21. Század Kiadó – XXI. Század Kiadó Kft., Budapest

Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna

Szerkesztette Papp Diána

Szakmai lektorálás M. László Ferenc

Előkészítés Takács Andrea

Korrektúra Mandl Orsolya

Tördelés, borítóterv és tervezőgrafika Váraljai Nóra

Elektronikus változat Rozbora Bence

Felhasznált betűtípusok

Barlow Condensed – SIL Open Font License

EB Garamond – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Nunito – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License

Vollkorn SC – SIL Open Font License