Lynne Graham

Érzelmi hullámvasút

Kate Walker

Jó csere

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Lynne Graham, 2020 – Vinton Kiadó Kft., 2024

A ROMANA 785. eredeti címe: A Baby on the Greek’s Doorstep

(Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Magyarra fordította: Várnai Péter

© Kate Walker, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2024

A Romana 786. eredeti címe: Cordero’s Forced Bride

(Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2011)

Magyarra fordította: Patakiné Kovács Veronika

Nyomtatásban megjelent: a ROMANA 785-786. számában, 2024

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-824-5

- Kép: Shutterstock

A Romana a Vinton Kiadó Kft. időszaki kiadványa.

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2024

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Lynne Graham

Érzelmi hullámvasút

1. FEJEZET

Tor Sarantos nem foglalkozott a biztonsági főnöke kétkedő pillantásával. Ma este sem a limuzinjára, sem a testőreire nem tartott igényt.

– Tudod, milyen nap van – mondta neki. – Elmegyek kocsmázni, mégpedig egyedül.

– Már elnézést, de a te pozíciódban ez túl veszélyes – válaszolta az idősebb férfi aggodalmasan.

– Értem az ellenvetésed okát, de nagyon jól tudod, hogy ezen a napon minden évben ezt teszem – zárta le Tor a vitát.

Évforduló volt, de sajnos nem olyan, ami ünneplésre adna okot. Éppen öt éve vesztette életét Tor felesége és lánya.

Nem tartotta magát érzelmesnek vagy szentimentálisnak, de ezt az évfordulót mindig megszenvedte. Ugyanis az ő féktelen dühe, sértett büszkesége és megkeseredettsége vezetett a tragédiához. A halott családtagjai iránti tiszteletből döntött úgy, hogy az évnek ezen a borzalmas napján átadja magát az emlékezésnek és az öngyűlöletnek. Igen, az öngyűlöletnek, merthogy kudarcot vallott. Olyan csúfos kudarcot, amely két ember életébe került. A tragédia nem történt volna meg, ha ő engedékenyebb és megértőbb lett volna.

Az engedékenység és a megértés nem tartozott Alastor Sarantos jellemző tulajdonságai közé. Szerető és megértő családból származott, felnőttként mégis kemény, merev és indulatos férfi lett. De hát ezeket a tulajdonságokat várták el egy milliárdos bankártól. Csodálták a kíméletlenségét és az előrelátását. Szakmai téren felülmúlhatatlan volt, a magánéletben viszont kész csődtömeg, ezt őszintén be kellett vallania. A titkát azonban élete végéig őrizni fogja, ahogy a fogadalma is egy életre szól: soha nem nősül meg újra.

A családját Görögországban csak ritkán látogatta meg. Nemcsak azért, mert ki akart térni a féltestvére, Sevastiano útjából, de a rokonai buzgalma miatt is. A hazalátogatásai alkalmával a családja mindig fiatal nők egész seregét vonultatta fel előtte, hiába tette egyértelművé, hogy nem érez késztetést arra, hogy új családot alapítson.

A tragédia óta fényévekre eltávolodott attól a naiv fiatalembertől, aki egykor volt, a családja azonban konokul nem akart tudomást venni erről a változásról. A szülei még mindig ugyanolyan boldogok voltak, mint az esküvőjük napján, és szentül hittek benne, hogy mindenkinek része lehet ebben.

Miközben átöltözött estére, lerakta az arany mandzsettagombjait és a platinaóráját. Kopott farmernadrágot és bőrdzsekit vett fel. Egyedül ül majd egy bárpultnál, és eszméletlenségig issza le magát, miközben a múlton gondolkodik. Utána taxit hív, és hazajön.

Tizennyolc hónappal később

Tor meglepetten felnézett, amikor a dolgozószobája ajtajában egyszer csak megjelent a házvezetőnője, és szokatlanul idegesnek tűnt.

– Valaki letett egy csecsemőt a lépcsőre – hebegte Mrs. James. – Egy kisfiút… Úgy kilenc hónapos lehet.

Tor nem akart hinni a fülének.

– Itt hagytak egy csecsemőt?

– A biztonságiak éppen most nézik meg a térfigyelő kamerák felvételeit. – A házvezetőnő az íróasztalhoz lépett. – Üzenet is van mellette. Önnek szól.

– Nekem? – kérdezte Tor hitetlenkedve, miközben Mrs. James egy borítékot tett az asztalára, amelyre fekete filctollal az ő nevét írták nyomtatott nagybetűkkel.

– Hívjam a rendőrséget? – kérdezte a házvezetőnő.

Válasz helyett Tor felbontotta a borítékot. Az üzenet rövid volt:

A gyerek a magáé. Gondoskodjon róla!

Ez természetesen nem igaz, gondolta Tor. De mi van, ha a gyerek az ő egyik rokonáé? Három öccse van, és mostanában mind meglátogatták a londoni városi villájában. Lehet, hogy a baba az ő unokaöccse?

Az anya nyilván reménytelen helyzetbe került, ha itthagyta a gyerekét, aztán elfutott.

– Forduljak a rendőrséghez? – kérdezte Mrs. James.

– Ne… még ne! – mondta Tor. Ha a családjából valakinek köze van ehhez, abból médiabotrány lenne. – Egyelőre én foglalkozom az üggyel.

– És mit csináljak vele?

– Mivel?

– A babával! Nincs tapasztalatom csecsemőkkel.

Tor összevonta a szemöldökét.

– Hívjon fel egy dadákat közvetítő ügynökséget! Mondja meg, hogy vészhelyzetről van, és gyorsan küldjenek valakit. Minden mást elintézek – mondta.

Nem lehet az övé a gyerek…

Igen ám, de a védekezés egyetlen formája sem nyújt százszázalékos biztonságot. Történnek balesetek. Sőt szándékos „balesetek” is, ha egy ravasz nő úgy akarja.

Torn szorongva arra a fiatal nőre gondolt, aki tavaly szinte hisztérikusan rontott be az irodájába…

Tizennyolc hónappal korábban

Pixie kinyitotta az elegáns városi ház ajtaját. Tudta, alacsony keresetű tanulónővérként kiváltság, hogy egy ideig ilyen fényűző helyen lakhat. Jó volt két hétre elmenekülni a kis sorházból, amelyen egyébként a bátyjával és annak barátnőjével osztozott. Sajnálatos módon a szakítás szélén táncoltak, és az örökös veszekedéseiket hallgatni rettenetesen megterhelő volt számára.

Pixie ezért hallatlanul megörült, amikor az egyik barátnője nővére, Steph keresett valakit, aki gondját viseli a sziámi macskájának, amíg modellként külföldön dolgozik.

Élvezte a hatalmas hálószoba és a saját fürdőszoba előnyeit, és szívesen gondoskodott a kismacskáról. Az ápolónőképzőben utolsó éves volt, és szakmai gyakorlatként tizenkét órás műszakban dolgozott. Ezért kész jutalommal ért fel számára, hogy ebben az elegáns házban lakhat, és hálás volt érte.

Amikor kicsivel később a fürdőkádban feküdt, nem tudta elterelni a gondolatait a sürgősségi osztályon végzett munkájáról. Ápolónőként először akadt dolga halottal. Egy fiatal, egészséges nő volt, és Pixie szomorúan döbbent rá, hogy erre semmi sem készíthette fel. A fiatal nő tragikus halálát egyszerűen nem sikerült kivernie a fejéből. A saját szülei elvesztése óta csupán hat év telt el, ezért nehéz volt a halált az élet részének tekintenie.

A lazító habfürdő után kicsit jobban érezte magát. Kényelmes pizsamába bújt, aztán a konyhába indult. Este volt, de ahhoz még korán, hogy új lakótársai hazajöjjenek. Most csak az övé volt a ház.

Összerezzent, amikor pillantása a teraszajtón saját elmosódott tükörképére esett. Alacsony, telt idomú és zöld hajú lány… Zöld haj! Mi ütött belé, amikor néhány hete beszínezte a haját? A bátyja, Jordan barátnője, Eloise egy olyan pillanatában beszélte rá, amikor padlón volt, mert a férfi, aki tetszett neki, tudomást sem vett róla. Antony mentőápoló volt, olyan férfi, akiről Pixie azt hitte, hogy illene hozzá.

A hajszínezés azonban rossz ötletnek bizonyult, mert az olcsó szert nem lehetett egyszerűen kimosni, noha a csomagolás ezt ígérte. Ráadásul későn olvasta el a tájékoztatóban, hogy szőke hajra nem alkalmas.

Szőke, göndör fürtjeit azóta utálta, hogy az iskolában rackának hívták miatta. Az utóbbi hetekben azonban rájött, hogy a zöld haj még rosszabb, mint az eredeti. Sajnos nem volt pénze arra, hogy fodrásszal hozassa helyre a haját ért szerencsétlenséget. A gyakorlati félévre ugyanis nem járt fizetés, a napi tizenkét óra munka mellett viszont nem maradt ideje arra, hogy másodállást vállaljon.

Pixie fáradtan elővette a szendvicssütőt és a hozzávalókat a sajtos melegszendvicshez. Coco, a cica jobb ennivalót kapott, mint ő. Miközben a tűzhelyre tette a teáskannát, hogy vizet forraljon, zajt vélt hallani. Úgy döntött azonban, hogy az a szomszéd szobában játszó macskától származhatott.

Miközben sült a szendvicse, arra gondolt, hogy jövő héten visszaköltözik a bátyja házába. Jordan és Eloise mellett ötödik keréknek érezte magát, de nem volt más választása. Jordan ráadásul éppen nehéz időszakon ment át, mivel elveszítette a munkáját. A főnöke ugyanis egy hibás költségelszámolást nem tévedésnek, hanem csalásnak vélt. Jordan és Eloise minden veszekedése a pénzről szólt, mert a bátyja nem talált új állást, a számlák meg egyre csak gyűltek. Pixie pedig még rosszabbul érezte magát attól, hogy ő is a bátyja terhére van ebben a feszült helyzetben.

Amikor a szüleik váratlanul meghaltak, Jordant nevezték ki törvényes gyámjának. A bátyja akkor huszonhárom éves volt, Pixie tizenöt. Tudatában volt, hogy Jordannak nem kellett volna felvállalnia az ő gondját, mert valójában csak féltestvérek voltak. Jordan mégsem bújt ki a felelősség alól. Mindent megtett azért, hogy a hivatalokat meggyőzze: jó gyámja lesz egy tinédzsernek. Pixie-t örökre lekötelezte azzal, hogy éveken át gondoskodott róla, és támogatta.

– Itt aztán jó illatok vannak!

Az ismeretlen, mély férfihang hallatán Pixie halára rémült. Megperdült, és az idegen férfira nézett, aki a télikertben ülve lassan feléje fordította a forgószékét.

A tökéletességével mintha egy másik világból származott volna. Pixie szíve még mindig vadul vert az ijedtségtől, de gyorsan összeszedte magát, és odament az ismeretlenhez. A férfinak olyan szeme volt, mint egy ragadozónak: éjfekete, a tekintete pedig éber és gyanakvó.

– Téged még nem láttalak. Ki vagy? – kérdezte Pixie udvariasan, nehogy akaratlanul is megbántsa Steph egyik lakótársát vagy barátját.

– Tornak hívnak. Elalhattam, mielőtt taxit hívtam volna magamnak.

– Nem tudtam, hogy rajtam kívül más is van a házban. Éppen megjöttem a munkából, és ennivalót készítek magamnak. Te kihez jöttél?

A férfi összeráncolta a homlokát, mielőtt hátradőlt a széken.

– Sajnálom, a nevére nem emlékszem. Vörös haja van, hosszú lába, és idegesítően vihog.

– Saffron – mondta Pixie, és elfojtott egy vigyort. – Hogyhogy itthagyott egyedül?

Tor megrántotta a vállát.

– Elviharzott. Visszautasítottam a közeledését, ő pedig felhúzta magát ezen.

– Te… visszautasítottad Saffront? – kérdezte Pixie hitetlenkedve.

Saffron feltörekvő színésznőnek tartotta magát, és úgy festett, mint egy szupermodell. Az utcán minden férfi megfordult utána.

– Félreértés volt – szolgált magyarázattal Tor. – Azt hittem, partira megyünk, ő viszont másra gondolt. Sajnálom. Elég részeg vagyok, nem forog rendesen a nyelvem.

Egyáltalán nem részeg! – gondolta Pixie. A sürgősségin volt dolga ittas emberekkel, és azok nem tudtak érthetően beszélni. Ez a Tor azonban tisztán beszél, és udvarias. Pixie ráadásul nem hitte volna, hogy létezik olyan férfi, aki elszalasztja a szexet a lenyűgöző Saffronnal.

– Milyen kaját készítesz? – kérdezte Tor váratlanul.

– Sajtos melegszendvicset.

Pixie kinyitotta a szendvicssütőt, és kivett egy tányért a konyhaszekrényből.

– Jó illata van…

– Kérsz egyet? – csúszott ki a kérdés Pixie száján, de rögtön a pokolba kívánta magát miatta.

A férfi vadidegen, és neki nem kell gondoskodnia róla. De szeretett törődni másokkal. Eloise szerint viszont már csak önvédelemből is le kellene szoknia erről, mert a férfiak ki fogják használni.

– Nagyon jólesne. Farkaéhes vagyok.

A férfi felállt, és Pixie-re mosolygott. A mosolya teljesen levette a lábáról a lányt. Melegség áradt belőle, a markáns vonásokat lélegzetállítóan megszépítette, és a látványától Pixie gyomrában pillangók kezdtek repdesni. Buta liba vagy, teremtette le magát gondolatban.

– Edd meg! Én készítek magamnak másikat – mondta, és férfi felé tolta a tányérját.

Tor lassan odament hozzá, felült egy bárszékre, és nézte, hogyan állítja össze a következő szendvicset.

Antony közelében Pixie-t soha nem fogta el olyan izgalom, mint ennek az idegennek a pillantásától…

Furcsa a haja, gondolta Tor. Lenyűgözve meredt a fiatal nő vállára omló hosszú, világoszöld fürtökre. Ha egyáltalán hordhat valaki ilyen színű hajat, akkor az ő.

Ragyogóbb kék szempárt még soha nem látott. Az ajka halvány rózsaszínű, a bőre makulátlan, de ő maga olyan kicsi, hogy alig ér a konyhapult fölé.

– Milyen magas vagy? – kérdezte Tor kíváncsian.

Pixie összerezzent.

– Valamivel több mint százötven centi. A családomban mindenki alacsony.

– És hány éves vagy?

– Miért akarod tudni?

– Olyan házban vagyok, ahol senkit sem ismerek. Nem szeretném, ha kiderülne, hogy ráerőltetem a társaságomat egy gyerekre.

– Huszonegy vagyok, végzős az ápolónőképzőben, vagyis felnőtt és önálló nő.

– A huszonegy akkor is nagyon fiatal – felelte a férfi.

– És te, öregúr? – kérdezte Pixie évődőn. Betette a második szelet kenyeret a szendvicssütőbe, és a pultnak dőlve a férfira nézett. – Kávét?

– Köszönöm, kérek. Feketén, egy cukorral. Én egyébként huszonnyolc vagyok.

– És nős – állapította meg Pixie a férfi ujján csillogó gyűrűre pillantva, aztán beindította a kávéfőzőt. – Mit akartál Saffrontól? Bocs, ez nem tartozik rám. Nem kellett volna megkérdeznem.

– Semmi baj. Özvegy vagyok – szolgált Tor magyarázattal.

Pixie elkeverte a cukrot a kávéban, és a férfi elé tette a csészét.

– Sajnálom.

– Köszönöm – mondta Tor tartózkodóan –, de már öt év eltelt a feleségem és a lányom halála óta.

Pixie elsápadt.

– A gyerekedet is elveszítetted?

Válaszként Tor csak bólintott.

– Ez borzalmas… – mondta Pixie alig hallhatóan.

– Ma már senki sem beszél erről. Mások számára olyan, mintha száz éve történt volna – dünnyögte Tor nyilvánvaló keserűséggel.

– Az emberek többsége azért nem beszél a halálról, mert félnek, hogy esetleg valami rosszat mondanak.

– Vagy attól, hogy a halál fertőző – mondta Tor gúnyosan.

– Ismerem ezt. Az iskolatársaim kerültek, amikor a szüleim egymás után meghaltak.

– Autóbalesetben?

– Nem, legionellában, más néven légiós betegségben. Mind a ketten cukorbetegek voltak, nem működött jól az immunrendszerük, és nem mentek időben orvoshoz. Azt hitték, ártalmatlan vírust kaptak el, és közülünk sem gondolt senki nagyobb bajra. – Pixie szomorúan megvonta a vállát. – Először a papám halt meg, a mamám pedig egy nappal később. Teljesen kiborultam. Nem sejtettem, hogy súlyos betegek, aztán meg már késő volt.

– Ezért tanulsz ápolónőnek?

– Részben, de egyébként is valami értelmes, használható dolgot akartam tanulni. – Pixie nagyot sóhajtott, és telt ajkán bűnbánó mosoly jelent meg. – Az az igazság, hogy olyan gyerek voltam, aki bekötözi a játék mackóját, és elárvult madárfiókákat visz haza. A bátyám mindig kinevetett érte.

– Nekem is van bátyám, de mi haragban vagyunk – árulta el Tor, saját magát is meglepve.

Biztosan igaz, hogy az alkohol megoldja a nyelvet, mert csak ritkán viselkedett így. Természeténél fogva zárkózott volt, és a munkán kívül nemigen beszélt másról. Vagy talán azért nyílt meg, mert ez a fiatal nő teljesen ártalmatlannak tűnt, és tudtán kívül nagyon szexi volt a szürke pizsamájában, amelyet rózsaszínű kis flamingók díszítettek.

A lány felült egy bárszékre, hogy megegye a szendvicsét, és Tornak egyszeriben az is feltűnt, hogy a pizsamafelsője csodásan telt mellre simul.

– Haragban vagytok? – Pixie nagy, kék szemében együttérzés jelent meg. – Ez szomorú.

– Nem, nem az. A bátyám lefeküdt a feleségemmel!

Tor már megint megdöbbent saját magán, mert ezt még soha nem mondta ki hangosan. Éppen ellenkezőleg: megfogadta, hogy ezt a mocskos kis titkot a sírba is magával viszi.

Pixie szeme ijedten elkerekedett.

– Ó, te jó ég! Hogy tehetett ilyet a bátyád?

– Nem együtt nőttünk fel, és soha nem álltunk közel egymáshoz – válaszolta Tor mogorván. – Ezt azonban soha nem fogom megbocsátani neki.

– Persze hogy nem. Nem is lehet.

Tor rádöbbent, hogy miután belekezdett, többet is el akar árulni.

– A feleségem a halála estéjén bevallotta nekem, hogy már az esküvőnk előtt Sevbe volt szerelmes, de irántam érzett hűség miatt elfojtotta az érzést. Azt hitte, majd túl lesz rajta.

– Akkor nem lett volna szabad hozzád mennie – jegyezte meg Pixie együttérzően. – Az esküvőtök előtt beszélnie kellett volna veled a kétségeiről.

– Úgy mindenképpen kevésbé lett volna lesújtó. – Tor arca olyan volt, mintha gránitból faragták volna ki. – Az együtt leélt évek után sokkal rosszabb volt megtudni, hogy a közös életünk csak hazugság volt. Nem tudtam jól kezelni – tette hozzá rekedten.

– Óriási sokk lehetett neked.

Pixie nagyot sóhajtva felállt, hogy még egy kávét készítsen.

– Ez nem mentség a viselkedésemre – mondta Tor, és Pixie-re szegezte a szemét.

A lány most aranyszínű pettyeket is látott benne. Gyönyörű szeme volt, amelyet elképesztően hosszú pillák árnyékoltak. Már-már ijesztően szép férfi volt, és Pixie csak nehezen tudta elkapni a tekintetét az érzéki szájáról.

– Miért? Hogy viselkedtél?

– Egyik nap, amikor hazamentem a munkából, a feleségem éppen bepakolta a bőröndjeit a kocsijába. Csak akkor mondta el, hogy viszonya van az öcsémmel. Szó szerint az utolsó pillanatban. Bennem soha fel sem merült, hogy másik férfi lehet az életében. Három év házasság után azonban, amelyet boldognak hittem, csak egy cédulát akart hagyni nekem. – Tor nagyot fújtatott. – Ordibálva veszekedtünk. Minden olyan zavaros volt…

– A sokk miatt – mondta újra Pixie. – Az minden érzést felerősít, és az ember kifordul önmagából. Elveszíti a fejét.

– Nagyon csúnya dolgokat mondtam. Kegyetlenségeket – vallotta be Tor bizonytalanul.

Azt viszont eltökélte, hogy Katerina hajmeresztő vallomását megtartja magának. Azt, hogy Tor lánya, akit mindennél jobban szeretett, nem az ő gyereke, hanem a féltestvéréé.

– A dolog teljesen váratlanul ért téged, és nem volt időd arra, hogy mindent nyugodtan átgondolj.

A vigasztalására tett jólelkű kísérlet meghatotta Tort. Megfogta Pixie kezét, és óvatosan megszorította, mielőtt elengedte.

– Másokat talán meg tudsz menteni, de engem nem. Nekem együtt kell élnem a bűntudattal. Katerina felrohant, hogy kivegye a kislányunkat az ágyból. Akkor már magánkívül volt. Ebben az állapotban nem lett volna szabad kocsiba ülnie. Én megpróbáltam észrhez téríteni, de nem hallgatott rám. Sofia semmit sem értett, és keservesen sírt…

Tor hangja rekedt lett, és megdörzsölte az arcát.

– Katerina túl gyorsan indult el. A kocsi megpördült a jeges felhajtón, és a falnak csapódott.

– Neked pedig végig kellett nézned…

Pixie szíve túlcsordult az együttérzéstől, mert látta Toron, hogy ami azon az estén történt, még mindig kínozza.

– Semmit sem tehettem.

Pixie a férfi tekintetét kereste.

– Ha valaki meghal, felidéződik bennünk minden rossz, amit valaha is mondtunk neki. Amikor a mamám meghalt, gyűlöltem magamat azért, mert sokszor szemtelen voltam vele, amikor rám parancsolt, hogy takarítsam ki a szobámat. Ez emberi dolog.

Tor feszülten kihúzta magát.

– Nem tudom, miért mondtam el neked mindezt. Még soha senkivel nem beszéltem róla.

– Senkivel? – kérdezte Pixie meglepetten.

– Nem akartam, hogy bárki is elítélje Katerinát, vagy rosszat gondoljon róla. Az igazság senkin sem segített volna, legkevésbé a családján. Minden csak még rosszabb lett volna tőle.

– Azzal viszont a saját dolgodat nehezítetted meg, hogy mindent elhallgattál, és ezért együtt kell élned egy hazugsággal – mondta Pixie a homlokát ráncolva.

– Tényleg nem értem, miért mondtam el ezt. Alighanem igaz, hogy egy idegennel könnyebb ilyesmiről beszélni, mint azzal, akit jól ismerünk. Bárhogy is van, ideje, hogy taxit hívjak.

– Valószínűleg – dünnyögte Pixie bizonytalanul.

Gyorsan lecsúszott a bárszékről, és elkezdett rendet rakni, hogy lefoglalja magát. Bepakolta a mosogatógépet, és kinyitotta a kamra ajtaját, hogy visszategye a szendvicsek hozzávalóit.

– Milyen címre is hívjam a taxit? – kérdezte Tor a mobiltelefonjával a kezében, és szabadkozó mosolyra húzta a száját, mivel azt sem tudja, hol van.

Pixie egy pillanatig nem tudta levenni róla a szemét. A halvány mosoly kiemelte a férfi markáns állát, a szemében csillogtak az aranyszínű pettyek. Erő áradt belőle, amelyet a lány szinte kézzelfoghatóan érzett. Gondolkodnia kellett egy kicsit, mire eszébe jutott a cím. Tor Sarantos vonzó, nagyon vonzó, és ez természetesen nem kerülte el a figyelmét. Ahogyan az sem, hogy a férfi más csapatban játszik. Ő átlagos, hétköznapi lány, Tor viszont különleges. Nemcsak a megjelenése, hanem a magabiztossága és a modora miatt is.

– Öt perc múlva itt lesz a taxi. – Tor visszadugta a zakója zsebébe a telefonját, és odalépett Pixie-hez. – Majd kint megvárom. Köszönöm, hogy megetettél… és meghallgattál – dörmögte. – Még meg sem kérdeztem a nevedet.

– Pixie.

Tor hitetlenkedve összeráncolta a homlokát.

– Pixie? Mint a szárnyas tündér a mesében?

– Parányi baba voltam, a mamám pedig cukinak találta ezt a nevet.

A lány vágott egy grimaszt.

Tort meglepte, hogy a lány alig ér a mellkasáig, amikor mellé lépett, de észbe kapott, és kezet nyújtott neki.

– Alastor Sarantos, de amióta az eszemet tudom, csak Tornak szólítanak.

– Örülök, hogy megismertelek.

Tor megfordult, hogy kimenjen, de a fejét nagy csattanással beverte a kamra nyitott ajtajába. Megszédülhetett, mert meg kellett kapaszkodnia a konyhaasztalban. Pixie levegő után kapkodott, és odasietett a férfihoz.

– Ne mozogj! – figyelmeztette. – Csúnyán beverted a fejed.

Tor kábán pislogott.

– Tényleg fájt – vallotta be.

Pixie-nek bűntudata támadt, mert nyitva hagyta az ajtót.

– Megnézhetem a fejed?

– Jól vagyok – állította Tor, bár imbolyogva állt. A szemét összehunyorította, mintha nem látna tisztán.

– Azt kétlem. Senki sincs jól, aki így beveri a fejét. – Pixie óvatosan megtapogatta a férfi halántékát, és az ujjai alatt enyhe duzzanatot érzett, de vért szerencsére nem. – Jó nagy puklid lett. Szerintem be kellene menned a balesetire. Agyrázkódásod is lehet.

– Semmi bajom – ellenkezett Tor türelmetlenül, és megpróbált elindulni, de megint megtántorodott.

– Még mindig szédülsz. Pihenj egy kicsit! Ledőlhetsz a szobámban, amíg megjön a taxi.

Pixie átkarolta a férfi derekát, és támogatta, miközben elindultak a folyosón.

– Van hányingered?

– Nincs – válaszolta Tor határozottan.

Persze, a nagy, erős férfiak nem akarnak gyengének mutatkozni, gondolta Pixie. A lelkifurdalása egyre erősebb lett, mert ő tehetett a balesetről.

A szobájában az ágyhoz vetette Tort. Ő leült, és előbb az egyik, aztán a másik cipőt is lerúgta a lábáról. Pixie egymás mellé tette őket a szőnyegen.

– Aludj egy kicsit!

A férfi ráemelte a tekintetét.

– Engem nem kell megmentened – motyogta.

2. FEJEZET

– Miért zöld? – dünnyögte Tor.

– A hajam? – kérdezte Pixie, és zavartan grimaszolt. – Csak változtatni akartam magamon.

– Sikerült – szögezte le Tor, és azon gondolkodott, mikor látott utoljára elvörösödni egy nőt, méghozzá a haja tövétől a nyakáig.

– Van egy férfi a kórházban, ahol gyakorlaton vagyok, és azt reméltem, hogy így majd észrevesz. Úgy is lett – folytatta Pixie, és elhúzta a száját. – Antony azt mondta, olyan vagyok, mint egy kobold.

Tor felnevetett.

– Ha jól sejtem, nem ezt szeretted volna hallani. Bocs, nem kellene cikiznem téged. A fenébe, tökrészeg vagyok! Mi van már a taximmal?

– Mindjárt meg kell jönnie. Lazíts!

– Nem tudok. Türelmetlen természet vagyok.

Pixie rettenetesen fáradt volt, és már majd leragadt a szeme, de ébren kellett maradnia, amíg megjön a taxi, és a férfi elmegy.

– Milyen az a fickó, akinek a figyelmét fel akartad hívni magadra?

– Mindegy – mondta Pixie beletörődőn. – Antony mentőápoló. Nem tudok róla sokat azon kívül, hogy irtó helyes. Valószínűleg van barátnője.

– Szerintem te inkább erdei tündérnek tűnsz, mint koboldnak – jegyezte meg Tor.

Nem történt meg vele gyakran, hogy a jelenlétében egy nő egy másik férfiról áradozott. Ha belépett egy bárba, a legszebb nők is versengtek a figyelméért. Fiatal, gazdag és szingli volt. Kötöttségek nélküli szexet könnyen kaphatott, meg sem kellett hozzá erőltetnie magát.

Annak idején nem volt sok tapasztalata, mert Katerinával együtt nőtt fel. A családjaikat barátság fűzte össze, és ez még ma is így volt. Tor már kamaszként tudta, hogy Katerinát fogja feleségül venni. Húszévesen meg is tette. A szüleinek talán igazuk volt, amikor megpróbálták lebeszélni az esküvőről. Úgy gondolták, mindketten túl fiatalok hozzá. Tor azonban kész volt egy életre elkötelezni magát, Katerina viszont nyilvánvalóan nem.

Erdei tündér? Ez sokkal hízelgőbb, mint a kobold, gondolta Pixie bánatosan. Tudta, hogy szalmaszálba kapaszkodik. De Tor akaratlanul is rádöbbentette, hogy a vonzerő, amelyet Antonynak tulajdonított, semmi ahhoz képest, amit ez a férfi kiváltott belőle.

– Akkor sem vagyok éppen csábító, ha úgy festek, mint egy mesekönyv figurája – mondta. – De neked legalább van stílusod.

– Stílusom? Ezt hogy érted?

– Meg tudod válogatni a szavaidat. Ha érdekel egy nő, valószínűleg nem hasonlítod koboldhoz.

– Ez igaz – helyeselt Tor.

Pixie-nek tetszett a férfi őszintesége. Aki olyan csodásan fest, mint ő, arról elképzelhetetlen, hogy ne találná meg a helyes szavakat, amikor egy nővel flörtöl. Ráadásul Tor már volt nős. Az, hogy fiatalon eldöntötte, ki az a nő, akivel le akarja élni az életét, bizalmat és tiszteletet ébresztett Pixie-ben.

A felesége azonban csúnyán visszaélt a bizalmával… Pixie arra a következtetésre jutott, hogy Tornak ezzel lehetett a legnehezebb megküzdenie. Nemcsak a veszteséggel kellett megbirkóznia, hanem a felismeréssel is, hogy a nő, akit szeretett, és akiben megbízott, megcsalta.

Pixie felállt, és a bejárati ajtóhoz ment, hogy megnézze, itt van-e már a taxi. Az utca azonban kihalt volt, úgyhogy mezítláb visszament a szobájába, és a tekintete találkozott a sötét szempár éber pillantásával. Pixie soha nem látott Torénál szebb szemet és sűrűbb pillákat. A férfiból áradó szexuális vonzerő veszélyesebb volt, mint a dinamit.

– Egyedül jöttél ma este? – kérdezte Pixie kíváncsian.

– Ezen a napon minden évben egyedül megyek kocsmázni, hogy a feleségemre és a lányomra emlékezzek.

– Ha le kell innod magad ahhoz, hogy megbirkózz az emlékeiddel, az önpusztítás – válaszolta Pixie szelíden. – Jobb volna, ha beszélnél róla, az alkoholt pedig mellőznéd.

– Honnan tudod?

– Hat éve elvesztettem a szüleimet – emlékeztette Pixie. – A nővérképző segített, hogy megbirkózzam a veszteség érzésével. Úgy, hogy másokon segítek. Néha mégis elszomorít és nyomaszt a szeretteim elvesztése.

Tor a lány ragyogó kék szemébe nézett, aztán a rózsás ajkára, és váratlanul vágy ébredt benne. Megpróbálta gyorsan elfojtani, és a beszélgetésre koncentrált.

– Hogyan kezeled a nehéz dolgokat?

– A fejemben van egy dobozka. Munka közben belepakolok mindent, ami nyomaszt, és rácsukom a fedelét. Csak a műszakom után engedem meg magamnak, hogy másra gondoljak. Hadd nézzem meg a fejed!

Tor megremegett, amikor Pixie óvatosan megérintette a szeme fölött nőtt dudort. Elképzelte, hogy a lány egy sokkal érzékenyebb helyen érinti meg, de gyorsan száműzte a gondolatot. Pixie nagylelkűen gondoskodott róla, és túl fiatal is hozzá. Valószínűleg túl tapasztalatlan. Nem élhetek vissza a helyzettel! – gondolta Tor.

– Ez nekem túl megerőltetőnek hangzik.

Felemelte a fejét, hogy a lányra nézzen. Megint találkozott a tekintetük, és Pixie szívverése felgyorsult. Remegni kezdett a gyomra, és az öle szinte fájdalmasan lüktetett.

Tor a hosszú, napbarnított ujjaival játszani kezdett a lány fürtjeivel, és közben magához húzta.

– Szeretnélek megcsókolni – mormolta rekedten.

– Akkor csókolj meg! – hallotta Pixie a saját válaszát.

Tor az ajkához érintette a száját. Az érintés felkavarta Pixie-t. Forróság öntötte el, és arra késztette, hogy odahajoljon a férfihoz. Tor hanyatt döntötte, és lefeküdt mellé. Izmos lábát a combja közé fúrta, és szétterpesztette. Pixie-t vad vágy fogta el, és az egész teste bizseregni kezdett, amikor Tor a nyelvével felderítette a száját. Csókolták már meg férfiak, de nem úgy, hogy lángba borult tőle minden porcikája. A mellbimbója felágaskodott, miközben majd elemésztette a forró vágy.

Felnyögött, amikor Tor a pizsamafelsője alá nyúlva átfogta a mellét, aztán szájába vette a mellbimbóját, és sokáig becézte.

– Szeretem a testedet – suttogta a férfi fátyolos hangon. – Hihetetlenül izgató.

Pixie-t még senki sem nevezte izgatónak. Inkább az a nő volt, akinek a férfiak kiöntik a szívüket. Torral azonban kívánatosnak érezte magát. Ez a férfi hallatlanul felizgatta, és elérte, hogy minden aggályát félretegye. Ott érintette meg, ahol ő legjobban akarta, nyögéseket csalt ki belőle, és addig simogatta, míg az egész teste arra a kielégülésre nem vágyott, amellyel Tor megajándékozhatja. Önfeledten hánykolódott, és eddig nem ismert érzések töltötték el.

– Kívánsz? – kérdezte a férfi, és megszabadította Pixie-t a pizsamanadrágjától.

– Igen – kiáltotta a lány, és türelmetlenül várta, hogy a férfi csillapítsa a kínzó éhségét.

– Soha senkit nem kívántam annyira, mint most téged.

Tor kigombolta a nadrágját, aztán Pixie-re feküdt, és beléhatolt.

Egy pillanatig fájdalom hasított a lányba, de gyorsan el is felejtette, amikor a férfi mozogni kezdett benne.

– Nagyon finom benned lenni – suttogta Tor.

A férfi minden lökése az édes kéj újabb hullámával árasztotta el Pixie-t. A szíve olyan hevesen vert, hogy attól félt, ki fog ugrani a helyéből. Zihálva kapkodta a levegőt, és Torba kapaszkodott, amíg az elviselhetetlen feszültsége végül megváltásra nem talált.

Miután nagy sokára magához tért, óvatosan kibújt a férfi öleléséből. Kikelt az ágyból, a pillantása bejárta a már mélyen alvó Tor testét, és lángolni kezdett az arca.

Kábultan visszabújt a pizsamájába. Tor többször elmondta, hogy részeg, de ő nem hitt neki. Vannak emberek, akik alkoholos állapotban is józannak tűnnek, és Tor egészen biztosan közéjük tartozik. Értelmesen tudott beszélgetni, de a viselkedése minden volt, csak józan nem. A pillanat hevében feküdt le velem, és más körülmények között egészen biztosan nem tette volna meg, gondolta Pixie, és érezte, hogy minden csepp vér kifut az arcából.

Ezen a napon Tor a családjára akart emlékezni, és nem keresett egyéjszakás kalandot. Pixie ezt tökéletesen megértette, azt viszont nem, hogy ő maga miért veszítette el a fejét, és miért feküdt le Torral. Hogyan használhatott ki egy férfit, aki nemcsak részeg volt, hanem valószínűleg agyrázkódást is szenvedett?!

Bement a fürdőszobába, hogy lezuhanyozzon. Miközben levetkőzött, rádöbbent, hogy a védekezésre egyikük sem gondolt. Persze még mindig bevehet egy esemény utáni tablettát, de a gondolattól is kényelmetlenül érezte magát. Miért kellett éppen most eszébe jutnia annak, amit a megboldogult édesanyja mondott neki egyszer? „Az édes kis meglepetésem voltál.” A szülei nem tervezték őt, és már mindketten elmúltak negyvenévesek, amikor ő megfogant, de örültek neki, és nagyon szerették.

Tagadja meg ugyanezt a gyerektől, aki talán majd a testében növekszik?

Aztán azt mondta magának, hogy az első szexuális tapasztalata alighanem kissé érzelgőssé tette. Nem volt jellemző rá, hogy gondolkodás nélkül cselekedjen, de attól a pillanattól, hogy Tor megcsókolta, folytatásra biztatta. Halvány kísérletet sem tett arra, hogy leállítsa.

Tor felizgatta, minden másról azonban ő döntött. A férfi megmondta neki, hogy részeg, és alighanem agyrázkódást is szenvedett, amikor nekiment a kamraajtónak. Ő mégis úgy döntött, hogy lefekszik egy kapatos, gyászoló férfival. Rászolgált arra, hogy most rettenetesen szégyellje magát. Ő volt az, aki kihasználta Tort, nem pedig fordítva.

Amikor visszament a szobájába, a férfi még mindig aludt. Pixie-nek volt néhány órája, amíg dolgozni kellett mennie, ezért visszafeküdt az ágyba. A szemhéja olyan nehéz volt, hogy már majdnem fájt. Most már késő bánat, de hamarosan felírat magának fogamzásgátlót, bár nem valószínű, hogy még egyszer elköveti ugyanezt a hibát.

Ekkor a férfi zsebében rezegni kezdett a mobiltelefonja. Pixie óvatosan kivette, kikapcsolta, aztán visszadugta. Nem volt olyan hangulatban, hogy szembenézzen egy dühös és zavarodott férfival, mert arra, ami történt, neki sincs magyarázata.

Már világosodott, amikor újra felkelt, hogy csendben készülődni kezdjen. Tor még mindig aludt, és ő úgy döntött, hogy nem ébreszti fel. A férfi egyedül is kitalál majd, ő pedig így megússza a kínos búcsúzkodást.

Soha többé nem akarta viszontlátni Tort.

3. FEJEZET

Pixie szemét könnyek égették, miközben az elegáns irodaház előcsarnokában várt, annak ellenére, hogy a recepciós hölgy közölte vele: Tor Sarantosszal sem személyesen, sem telefonon nem beszélhet senki, aki nem szerepel az „engedélyezett személyek” listáján.

Hogyan adja akkor a férfi tudtára, hogy apa lesz? Azt, hogy írásban közöljön vele, gyávaságnak tartotta, de felelőtlenségnek is. A levelét előbb nyilván egy alkalmazott olvasná el, aki könnyű pénzszerzésre tett kísérletnek tarthatná. Tornak aztán nyilván kellemetlen lenne, hogy egy beosztottja megtudta, amit inkább megtartana magának.

Pixie biztos volt benne, hogy Tor Sarantos, a tekintélyes bankár nem hivalkodik a sikereivel. Az együtt töltött éjszakájuk után Pixie tájékozódott róla az interneten. A férfi felfoghatatlanul gazdag, a szakmájában sikeres ember, úgyhogy egészen más világban él, mint ő. Ezért is vívódott sokáig, mielőtt arra jutott, hogy el kell mondania Tornak, hogy terhes. A férfinak joga van megtudni, hogy apa lesz. Pixie soha nem fogja elfelejteni, milyen kétségbeesést látott Tor szemében, amikor a felesége és a lánya haláláról beszélt. Szerette a gyermekét…

Ez adta meg Pixie-nek a végső lökést ahhoz, hogy hallgasson a lelkiismeretére, és eljöjjön Torhoz.

Ha a férfi vele nem is akar kapcsolatban maradni, a közös gyermekükkel valószínűleg igen. Ettől a lehetőségtől pedig sem Tort, sem a születendő gyermekét nem akarta megfosztani.

Már a hatodik hónapban járt, és nagyon fáradtnak érezte magát.

A bátyja rettentően megdöbbent, amikor bevallotta neki, hogy babát vár.

– Ápolónő vagy! Hogy történhetett meg éppen veled? Miért nem védekeztél? És miért nem vetetted el a gyereket?