Michelle Smart

Mesteri terv

Emma Darcy

Cukorbaba

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Books S.A.-val létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Books S.A. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Michelle Smart, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2022

A Júlia 743. eredeti címe: A Cinderella to Secure his Heir

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Magyarra fordította: Bakay Dóra

© Emma Darcy, 2006 – Vinton Kiadó Kft., 2022

A Júlia 744. eredeti címe: The Playboy Boss’s Chosen Bride

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2010)

Magyarra fordította: Csató Gabriella

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA 673. számában, 2022

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-425-4

- Kép: Shutterstock

HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2022

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Michelle Smart

Mesteri terv

1. FEJEZET

Beth Hardingstone belépett a bécsi repülőtér érkezési csarnokába. Egyik kezével Dom babakocsiját tolta maga előtt, a másikkal a telepakolt babatáskát húzta.

Körülnézett a sofőrt keresve, akinek már itt kellett volna lennie érte. Remélte, hogy nem tart sokáig, és hamarosan már egy csésze kávét tarthat a kezében. Fekete lesz, és szuper erős. Nagy szüksége volt a koffeinre.

A kis Domnak jött a foga, és egész éjjel ébren tartotta a sírásával. Végül hajnali négykor aludt el, alig egy órával azelőtt, hogy el kellett indulniuk, hogy elérjék a legkorábbi bécsi járatot.

A repülőn sem volt lehetőség a pihenésre. Dom nem élvezte ezt az új élményt, és gondoskodott róla, hogy ezzel minden jelen lévő utas tisztában legyen. Mostanra viszont már mélyen aludt a babakocsiban, hüvelykujjával a szájában, és úgy nézett ki, mint egy ártatlan kis angyal.

Az emberek mindig azt mondják, hogy a babával töltött első év kimerítő. De addig nem tudod, hogy ez valójában milyen rengeteg munkával és fáradsággal jár, amíg nem tapasztalod meg a saját bőrödön.

Ugyanakkor azonban nincsenek is szavak arra a végtelen örömre, ami ezzel jár: a baba édes mosolya vagy a gyöngyöző nevetése, amikor jól szórakozik… És milyen csodálatos érzés, amikor egy síró gyermek megnyugszik, amint a karodba veszed!

Szerelem volt ez, méghozzá első pillantásra!

Egy magas alak támaszkodott a falnak a kijárat közelében. A férfi felnézett a kezében tartott telefonról, és amikor a tekintete találkozott az övével, Beth szíve hirtelen nagyot dobbant.

Hat héttel ezelőtt felajánlották neki az évszázad rendezvényszervezői munkáját: egy bécsi álarcosbál megszervezését. A görög milliárdos, Giannis, aki megvásárolt egy bécsi palotát, és további milliókat fektetett be, hogy a szupergazdagok luxushoteljévé alakítsa át, egy képviselőn keresztül bízta meg Beth cégét.

És most ez a közvetítő itt áll előtte! Valente Cortada…

A White’s Events ügynökségnél eltöltött hat éve alatt Beth még soha nem találkozott olyan férfival, akitől első látásra elállt volna a lélegzete… kivéve most Valentét – aki ragaszkodott hozzá, hogy személyesen ő, Beth szervezze meg az álarcosbált. A tényt, hogy ekkor még csak kilenc hónap telt le az egyéves fizetés nélküli szabadságából, és nem volt bébiszittere sem, Valente és a saját főnöke, Lucinda lesöpörte az asztalról. Beth számára minden szükséges eszközt biztosítottak ahhoz, hogy a legtöbb dolgot otthonról, kényelmesen intézhesse, és személyzetet is a rendelkezésére bocsátottak, hogy legyen segítsége.

Mivel a most éppen alvó kisbaba volt az oka a tizenkét hónapos szabadságának, és nem volt hajlandó a kicsi nélkül utazni, még azt is elintézték, hogy Domot is elvihesse a bál helyszínére. Amikor felajánlották neki, Beth majdnem elsírta magát a megkönnyebbüléstől.

A védett fészket, ahol Dom életének első évét szerette volna tölteni, sokkal hamarabb elveszítheti, mint gondolta. Most válaszúthoz érkezett. Érzelmileg még nem állt készen arra, hogy Domot bölcsődébe adja, és visszatérjen a munkába, de a számlák egyre halmozódtak, a lakbér és a megélhetés költsége pedig jócskán megnőtt.

Soha életében nem volt még anyagi gondja. Nehéz volt elhinnie, hogy egy évvel ezelőtt még ragyogónak tűnt a jövője. Eleget keresett ahhoz, hogy béreljen egy kis lakást Londonban, és élvezze a szingliéletet. Rendszeresen járt étterembe, koncertekre meg színházba, és akkor vásárolgatott, amikor kedve tartotta…

Karrierje gyorsan felívelt, de aztán közbejött a tragédia. Most az a veszély fenyegette, hogy elveszíti szeretett otthonát, és szociális bérlakásba kényszerül.

Ha erre netán mégis sor kerülne, azt is megoldaná. Dom jóléte mindennél többet jelentett neki. Szegényke, három hónapos korában árvaságra jutott, és szeretetre, biztonságra volt szüksége. Beth természetesen nem helyettesíthette az édesanyját, de remélte, hogy ugyanolyan odaadással tud majd gondoskodni róla, mint ahogy Caroline tette volna.

Beth a saját tapasztalataiból tudta, mennyire fontos a biztonságérzet. Azt sem tekintette áldozatnak, amit Domért tett. Caroline viszont igazi hős volt: a saját életét adta a fia életéért.

És mintha a nehéz anyagi helyzet nem lenne elég, Alessio Palvetti is ott lihegett Beth nyakába.

Dom gazdag és befolyásos nagybátyja tudomást szerzett az unokaöccse létezéséről, és azonnal megmutatta a hatalmát azzal, hogy milánói elefántcsonttornyából e-mailben követelt magának láthatást. Beth azonban megígérte Dom szüleinek, hogy mindenáron távol tartja a kisfiútól Alessiót és a többi Palvettit, ezért visszautasította a kérést.

Alessio ezután megbízta a méregdrága ügyvédeit, hogy ajánljanak fel neki egymillió fontot a kizárólagos felügyeleti jogért cserébe. Ő erre világossá tette, hogy minden további kapcsolatfelvételt zaklatásnak tekint, és határozottan fel fog lépni ellene.

Azóta nem hallott a Palvettik felől, de ez valószínűleg csak a vihar előtti csend volt. Túl gazdagok ahhoz, hogy csak úgy meghátráljanak.

Beth nagyon szerette Domot. Ott volt, amikor a kisfiú megszületett… és amikor az édesanyja, Caroline meghalt. Bármit megtenne, hogy megvédje a babát, még ha ez azt jelenti is, hogy Európa egyik leggazdagabb és legtitokzatosabb családjával kell felvennie a harcot! Az álarcosbál megszervezéséért járó pénz fogja megmenteni.

Az első találkozásuk óta nem látta Valentét, de mivel ő volt a kapcsolattartója, naponta kommunikáltak e-mailben és videóhívások formájában.

Ami tisztán szakmai kapcsolatnak indult, az lassanként valami sokkal izgalmasabbá fejlődött. Valente nemcsak a legvonzóbb férfi volt, akivel valaha találkozott, hanem öröm volt vele dolgozni. Ritkán kérdőjelezte meg Beth ítélőképességét, és ha mégis, akkor az érvei megalapozottak és meggyőzőek voltak.

Beth – különösen esténként – gyakran gondolt rá, amikor álomba ringatta Domot.

Hirtelen elvörösödött, ahogy eszébe jutott a férfiról szóló erotikus álma. Eltelt azóta néhány hét, elég hosszú idő ahhoz, hogy a részletek elhalványuljanak. De azt nem egyhamar fogja elfelejteni, milyen pihegve és izzadtan ébredt azon a hajnalon.

A következő videócsevegés során alig tudott a férfi szemébe nézni anélkül, hogy elpirult volna.

Valente most közelebb lépett hozzá. Jó fejjel magasabb volt, mint a körülötte lévő emberek, és nem törődött a sok kíváncsi pillantással, amely rászegeződött. Egyszerűen remekül nézett ki a sötét nadrágban és a nyitott gallérú kék ingben. Lusta mosoly jelent meg szép ívű ajkán, aztán kinyújtotta a kezét a lány felé.

– Beth, jó újra látni téged!

Olasz akcentusa varázslatos hatással bírt. Beth gyomra összeszorult, ahogy a férfi zöld szemébe nézett. Mint a szikrázó smaragd, gondolta, miközben pillantása Valente fekete, hullámos hajára vándorolt.

Ismert olyan nőket, akik ölni tudtak volna azért, hogy olyan hosszú szempillájuk legyen, mint ezé a férfié. Markáns arcélével, egyenes orrával és határozott vonalú szájával egyébként is rettentően szexi volt.

Beth szívdobogva megrázta a kezét, melyet erősnek és kellemesen melegnek érzett.

– Nem is mondtad, hogy kijössz értünk – kezdte kissé elbizonytalanodva.

– Ezen a hétvégén az a feladatom, hogy segítsek neked, amiben csak tudok – felelte Valente ragyogó mosollyal.

Vajon tényleg volt valami kétértelműség a szavaiban, vagy csak ő képzelődött? – törte a fejét Beth, aztán másra terelte a szót.

– Megérkeztek már az ételszállítók a Palace Hotelbe?

A köztük kialakult baráti viszony ellenére a kapcsolatuk tisztán szakmai jellegű volt. Kivéve azt a merész erotikus álmot, amelyet Beth látott az egyik éjjel, de arról szerencsére a férfi nem tud. Csak egy ártalmatlan fellángolás…

– Éppen akkor érkeztek, amikor eljöttem onnan. Eddig minden a terv szerint halad. A szervezés tökéletes.

– Csapatmunka volt – felelte a lány nevetve, de örült a bóknak. – Különben is, ha hat hét alatt kell megszervezni az évszázad álarcosbálját, az arra késztet, hogy a legjobb formádat hozd.

Valente mosolya szélesebb lett, amikor a babakocsira pillantott. Egy hosszú pillanatig csak nézte Domot, aztán visszafordult a lányhoz.

– Ő a fiad?

A szeméből eltűnt a csillogás, és Beth pontosan tudta, miért: Valentének most jutott eszébe, hogy ő anya…

Vagy csak képzelte, hogy a férfi érdeklődik iránta? Több mint valószínű. Beth kijött a gyakorlatból a férfiakkal kapcsolatban. De valójában sosem volt túl jó a flörtölésben.

– Ő Dom – felelte homályosan. Ha elmagyarázná Valentének, hogy ő csupán Dom törvényes gyámja, és nem a biológiai anyja, az csak további kérdésekhez vezetne.

Caroline halálának gondolata még mindig megrázta, nem tudott róla beszélni anélkül, hogy ne sírta volna el magát. Ezenkívül most a munkára kell koncentrálnia, amiért megfizetik.

– Szívesen bemutatnálak benneteket egymásnak, de épp most aludt el.

Valente elgondolkodva nézett az alvó csecsemőre.

– Akkor most elviszlek a hotelbe, és bemutatom a dadát, aki vigyáz majd rá, amíg te dolgozol.

Könnyed mozdulattal elvette tőle a táskát, és a kijárat felé indult. Beth nagy sóhajjal követte.

Amikor Alessio – aki Valente Cortadának adta ki magát – elhagyta a repülőteret, észrevette, hogy a nap már felkelt. De nem törődött az őket köszöntő napfénnyel, inkább a babakocsira figyelt, amelyben árván maradt unokaöccse aludt.

– Jártál már Bécsben? – érdeklődött Bethtől udvariasan. Folytatnia kell a beszélgetést, hogy a nő ne gyanakodjon!

Néhány perccel ezelőttig csak fényképről ismerte a kis Domenicót, akit Beth Domnak hívott.

A terve eddig tökéletesen működött. Beth itt van hát, és magával hozta az ő kis unokaöccsét. Természetesen fogalma sincs arról, ki is ő valójában.

A többi Palvettihez hasonlóan Alessio is rendkívül következetesen védte a magánéletét. Azt a néhány képet, amelyet az interneten nyilvánosságra hoztak róla, töröltette a jogászaival. Egyébként sem a személyiségében, sem a külsejében nem volt sok hasonlóság közte és a néhai bátyja között.

Fájdalmas volt, amikor kiderült, hogy Domenico meghalt autóbalesetben, mielőtt kibékülhettek volna. Ráadásul előtte titokban meg is házasodott…

A bátyja földi maradványait egy londoni kis temetőben helyezték örök nyugalomra, nem pedig az őt megillető végső nyughelyen, a milánói családi kriptában. Az is mélységesen megrendítette Alessiót, hogy a kis Domenico szülei a gyámságot egy olyan személyre bízták, aki még csak nem is vérrokon.

A viszályt a bátyja sajnos már magával vitte a sírba. Ez volt a végső bosszúja a családon, amely ellenezte önző álmait.

Alessio nagyon szomorú volt a bátyja halála miatt, és elhatározta, hogy hazahozza a kisfiát. Nem fogja engedni, hogy a gyermek szenvedjen az apja miatt. Domenico fia született Palvetti, és megérdemli, hogy úgy is neveljék fel. Nem fordulhat elő, hogy egy idegen kezébe kerüljön.

Felbérelt egy magánnyomozó irodát, amely kiderítette, hogy a keresett hölgy egy huszonnégy éves rendezvényszervező. Biztos nagyon meg fog könnyebbülni, hogy ha leteheti a gyermeknevelés terhét. Legalábbis Alessio így gondolta.

Először is küldött neki egy udvarias e-mailt, amelyben találkozót javasolt. A válasz határozott „nem” volt. Következő lépésként megbízta az ügyvédeit, de ők sem jártak sikerrel. Ezért a férfi arra a meggyőződésre jutott, hogy személyesen kell kézbe vennie az ügyet.

A nyomozás szerint a hölgy egy év fizetés nélküli szabadságot vett ki, hogy gondozhassa a gyermeket. A döntést nyilván a pénz motiválta, ezért Alessio egymillió fontot ajánlott fel neki a kizárólagos felügyeleti jogért cserébe. Végezetül az ügynökség még összeállította a hölgy aktáját, amely nagyon tanulságos olvasmány volt.

Eszerint Beth Hardingstone sikeres és sokat foglalkoztatott üzletasszony, és szívből szereti a kis Domenicót.

Ekkor egy terv kezdett körvonalazódni Alessio fejében. Néhány éve már ő vezette a Palvetti családi céget, a drága ékszereket és parfümöket forgalmazó nemzetközi vállalatbirodalmat, amelyet még a dédnagyapja alapított. A közelmúltban elhatározta, hogy megnősül, és ezzel biztosítja a dinasztia továbbélését.

Ha azonban meg akarja szerezni az unokaöccse felügyeleti jogát, az azt jelenti, hogy át kell gondolnia a jövőjét. Természetesen fel fog venni egy dadát, aki éjjel-nappal gondját viseli a kisfiúnak, de hát minden gyereknek szüksége van anyára és apára.

A házasság azonban nem olyan dolog, amelyről pillanatnyi hangulatában dönt az ember. Ki kell derítenie, hogy Beth tényleg ideális jelölt-e. Első pillantásra mindenesetre úgy tűnt…

Alessio úgy döntött, hogy felveszi a kapcsolatot egy régi barátjával, aki tartozott neki egy szívességgel. Húsz évvel ezelőtt ő hamis alibit biztosított Giannisnak, és ezért a fiút nem rúgták ki az iskolából.

Kérésére Giannis most beleegyezett, hogy bált rendez a csodás palotájában, amelyet egy éve vásárolt, és amelynek a renoválására milliókat költött. A szervezéssel a White’s Events céget bízta meg, melynek egyik legjobb munkatársa Beth Hardingstone volt.

Az a legszebb az egészben, hogy Alessio neve fel sem merült a bállal kapcsolatban. Hogy a legjobbat hozza ki a helyzetből, ő lett Giannis cégének „képviselője”. Így inkognitóban sokkal többet tudott kideríteni Beth Hardingstone-ról.

Alessio visszavonultan és diszkréten élte az életét, távol a nyilvánosságtól, és gondosan őrizte az úgynevezett Palvetti-titkot. Ezt a mítoszt már a nagyszülei óta ápolgatták a családban, ami csak tovább erősítette a cég imázsát.

Beth végre megtalálta a hangját, és válaszolt a férfinak:

– Sajnos nem jártam még Bécsben, de mindig is szerettem volna idejönni.

Közben odaértek az autóhoz, egy csillogó fekete terepjáróhoz. Alessio megnyomta a távirányító gombját, mire kinyíltak az ajtók.

– Ez a tiéd? – kérdezte a lány meglepetten.

– Csak munkára használom – felelte a férfi.

Alessiónak már nehezére esett a szerepjátszás. Nem volt ínyére, hogy másnak kell kiadnia magát.

Beth kinyitotta a hátsó ajtót, és a férfira mosolygott.

– Még gyerekülésről is gondoskodtál?

Alessio bólintott. A nő mosolya egyszerűen elragadó volt. Már a videóhívások alatt is feltűnt neki. Ez az érzéki száj hipnotikus hatással volt rá.

Beth ma krémszínű nadrágot, szürke-fehér csíkos blúzt és lapos sarkú cipőt viselt. Hosszú, sötét, hullámos haja csinos keretbe foglalta szív alakú arcát. Csak diszkrét sminket tett fel, és természetes vonzerő áradt belőle.

Alessio még a lélegzetét is visszafojtotta, amikor a nő kiemelte a babakocsiból a gyereket. A kis Dom az ő húsa és vére!

– Szükséged van segítségre?

– Nem, köszönöm, boldogulok – válaszolta barátságosan a lány, miközben becsatolta a biztonsági övet.

A férfinak közben feltűnt, milyen jó alakja van. Kiszáradt a szája, és nagyot nyelt. Aztán gyorsan összeszedte magát, és bepakolta a bőröndöt a csomagtartóba. Közben Beth helyet foglalt az anyósülésen.

Ahogy Alessio beszívta a nő illatát, az érzékei azonnal életre keltek. Istenem, micsoda illat!

– Indulhatunk? – kérdezte.

– Persze. Menjünk egyenesen a palotába!

– Parancsára, asszonyom – mosolyodott el Alessio.

Az elmúlt hat hét bebizonyította, hogy a lány remek munkaerő, sőt igazi kincs. Természetes szépsége és kedvessége arra a következtetésre juttatta Alessiót, hogy Beth rendelkezik mindazokkal a tulajdonságokkal, amelyek a tökéletes feleséget jellemzik.

Beth fáradtsága tovatűnt. Most adrenalin lüktetett az ereiben, mint mindig, amikor fontos esemény közelgett.

Soha életében nem dolgozott még olyan keményen, mint az elmúlt hat hétben. Lucinda, a főnöke még több munkatársat irányított át hozzá, így Beth szinte óraműpontossággal koordinálhatta a programot. Pihenni rendkívül keveset pihent, hiszen azalatt kellett dolgoznia, mialatt Dom aludt. Mindennek Giannis Basinas megelégedésére kell szolgálnia!

A vendégek kilenc óra múlva érkeznek. Bethnek nem ez volt az első exkluzív rendezvénye, de ez a vendéglista megdöbbentette. A világ leghíresebb emberei hatalmas összeget fizettek a jegyért: királyi családok sarjai, hollywoodi nagyságok, milliárdosok, híres örökösök, művészek… Ez egy legendás bál lesz, amelyről garantáltan ódákat fog zengeni a média.

Ám ha rosszul sül el, az a fejébe kerülhet! Ha viszont jól, akkor az anyagi gondjainak vége a bőkezű honoráriumnak és a bónusznak köszönhetően.

Már az a pénz is, amit eddig kapott, kész áldás volt számára. Kifizette a lakbért, és új holmikat vett Domnak. Ha tényleg befolyna hozzá a bónusz is, akkor nyugodtabban állhatna ki a jövőbeli jogi vitában Alessio Palvettivel szemben.

– Elég csendes vagy – jegyezte meg hirtelen Valente.

Beth oldalról nézte a férfit. Figyelme szilárdan az előttük lévő széles útra szegeződött. Valóban nagyon jó sofőr volt. Harmincperces útjuk során Beth végig biztonságban érezte magát.

– Csak gondolkodom.

– Miről?

– A vendégek alig kilenc óra múlva megérkeznek, és addig még sok minden elromolhat.

– Semmi sem fog rosszul elsülni.

– Ezt most tapasztalatból mondod?

– Abból a tapasztalatból, hogy mély benyomást tett rám a rendkívüli szervezőkészséged.

Beth zavartan elfordult, és kinézett az ablakon. A bók hízelgett neki, de nem tudta, mit válaszoljon.

A kilátás az ablakból lenyűgöző volt. Nem csoda, hogy ez a világ egyik legromantikusabb városa. Az évszázados építészeti emlékek, az épületek szépsége önmagában is elég volt ahhoz, hogy Bethnek elálljon a lélegzete.

Vagy inkább Valente közvetlen közelsége miatt? Minél tovább ült a férfi mellett, annál jobban elvarázsolta a férfi friss illata, karcsú, napbarnított keze a kormánykeréken, izmos lába, amikor sebességet váltott…

Gyorsan megköszörülte a torkát, és így válaszolt:

– Nem fogjuk megtudni, mennyire jó a szervezőképességem, amíg vége nem lesz a bálnak.

Mostanra már a palota hatalmas udvarára értek, amelynek közepén szökőkút állt. Kétségtelenül a legszebb épület volt, amit Beth valaha látott. Lehetetlen volt megszámolni a sok ablakot, amelyek visszatükrözték az aranyló napfényt, és így kiemelték a díszes fehér oszlopokat. Igazán káprázatos látvány! Kétségtelen, hogy ez lesz Európa egyik legkülönlegesebb szállodája.

Beth megilletődötten ment fel Dommal a karjában a széles, ívelt lépcsőn, és belépett a kapun. Elvileg már ismerte a földszint minden egyes négyzetcentiméterét a kapott fotók, videók és méretarányos rajzok alapján, de semmi sem készíthette fel arra, milyen gyönyörűek ezek a termek a valóságban. Ha behunyta a szemét, könnyedén el tudta képzelni, hogy ő most tizennyolcadik századi hercegnő. Egy pillanatra elfeledte, hogy Valente figyeli őt.

– Menjünk fel a lakosztályodba – indítványozta a férfi. – Dom dadája ott vár rád.

A lány felriadt az álmodozásból, és követte Valentét a díszes folyosókon keresztül, majd fel a lépcsőn, amely olyan széles volt, mint az ő nappalija. Lépteiket vastag szőnyeg tompította. Fent balra fordultak, és beléptek a folyosó túlsó végében lévő lakosztályba.

Beth levegő után kapkodott.

– Ez nem lehet az én szobám!

Valente zöld szeme megvillant.

– Végül is gyerekes anya vagy, szükséged van egy kis térre. Nem tehettünk a cselédszobába. A báli ruhád a szekrényben lóg.

Egy középkorú nő jelent meg diszkréten, sötétkék ruhát viselt, a derekán fehér övvel. Beth megkönnyebbülten felsóhajtott, amikor a nő bemutatkozott neki. Nagyon rokonszenves tűnt, így elpárolgott a félelme, hogy Domot egy idegen gondjaira bízza.

A két nő sok időt szánt arra, hogy megbeszéljék a gyerek körüli teendőket, és megtervezzék, hogyan töltsék el a következő néhány órát.

Ezután Beth visszatért a földszintre Valentével. Itt az ideje, hogy munkához lásson. Először is beszélnie kell Giselle-lel, a szállodaigazgatóval.

Valente előhúzta a zsebéből a kocsikulcsát.

– Akkor hagylak dolgozni.

– El kell menned? – kérdezte Beth meglepetten. A férfi mosolya elgyengítette, akárcsak szemének titokzatos csillogása.

– Találkozóm van, de délben visszajövök – mondta Valente. – Hívj, ha szükséged van valamire.

Beth csalódottságot érzett, hogy egy darabig nem látja, de gyorsan félresöpörte a gondolatot.

Egyik alapelve volt, hogy az üzletet és a magánéletet szigorúan szétválasztotta. És ezen nem kíván változtatni, még egy olyan férfi kedvéért sem, aki megdobogtatta a szívét.

Mivel jól kiismerte magát a földszinten, azonnal megtalálta a szállodaigazgató irodáját. Miután bekopogott, egy ápolt, szőke hölgy fogadta, aki szívélyesen üdvözölte.

– Szóval te vagy Beth – kezdte Giselle mosolyogva. – Örülök, hogy végre személyesen is találkozunk. Volt valami probléma azóta, hogy utoljára beszéltünk?

– Nem, semmi. És itt mi újság? Valente azt mondta, hogy a vendéglátósok már megérkeztek…

– Hogy ki?

– Valente Cortada. Az előkészületek során rendszeresen beszámoltam neki.

– Még soha nem hallottam ezt a nevet.

– Ó! – Beth megpróbált visszaemlékezni, hogy pontosan mit is mondott neki Valente a funkciójáról. – Gondolom, közvetlenül Basinas úrnak dolgozik.

– Valószínűleg, mert nem itt, a szállodában. Egyébként a cateringesek valóban megérkeztek. Hamarosan odaviszlek hozzájuk. Megkínálhatlak egy kis frissítővel, mielőtt elkezdjük?

Beth köszönettel elfogadta, aztán lelkesen nekilátott a munkának. De a következő néhány órában a gondolatai folyton Valentére tértek vissza. Miért nem hallott róla Giselle soha?

Alessio a lakosztálya széfjébe zárta az ügyvédjétől a találkozó során kapott dokumentumokat, majd felhívta az asszisztensét Milánóban.

Utálta, hogy nem a megszokott környezetében van. Egész életében tudta, hogy egy nap ő lesz a Palvetti cég vezetője, ha keményen dolgozik érte. Családi vállalkozás volt, de nem adták neki ezüsttálcán, előtte bizonyítania kellett.

A vállalat élén betöltött pozíciója révén többségi részesedést szerzett a cégben. Erre a pozícióra vágyott, amióta csak az eszét tudta. Az iskolai szünetekben is ott lebzselt a dolgozók között, és miután gazdasági diplomát szerzett az egyetemen, azonnal csatlakozott a vállalathoz, és közvetlenül az apja irányítása alatt végezte a munkáját.

Akkoriban veszteségesek voltak, de az ő innovatív javaslatainak köszönhetően három év alatt nyereségessé váltak. Amikor az apja nem sokkal Alessio harmincadik születésnapja után nyugdíjba vonult, az utódlás egyértelmű volt. Alessiónak még a kínai piacra is sikerült betörnie. Cégének ékszerei immár a világ leggazdagabb embereinek nyakát, csuklóját, fülét és ujjait díszítették. A luxusillatszerek kereskedelme is nagyon felfutott.

Alessiónak nem állt szándékában, hogy ezt a fellendülést csőddé változtassa. Nem kockáztatta, hogy a gyeplő kicsússzon a kezéből.

A bátyja sajnos nem rendelkezett ugyanezzel a kötelességtudattal. A család minden igyekezete ellenére Domenico megvetette az üzletet, és határozottan elutasította, hogy részt vegyen benne. A halottkém jelentése szerint hosszú időn keresztül túl sok alkoholt fogyasztott. A családjától való elidegenedés évei csak súlyosbították a függőségét.

Senki sem tudta, mi késztette arra, hogy ittasan kerékpárral száguldozzon London forgalmas főutcáin. És mindezt úgy, hogy otthon várta őt a hat hónapos terhes felesége!

A bátyja talán meg akart halni? A végrendeletét ugyanis csak néhány héttel a halála előtt írta meg.

Vajon milyen ember lesz a kis unokaöccse? Alessio elgondolkodott, miközben Betht kereste. Vajon az apjára fog hasonlítani, vagy sikerül a helyes útra terelnie a kicsit?

A bálteremben nagy volt a nyüzsgés, több tucat ember dolgozott azon, hogy a termet varázslatos csodavilággá változtassa. Beth egy írótáblával a kezében állt a színpadnál, ahol majd a zenekar fellép, és néhány segítőjével beszélgetett.

A férfi csodálta a nyugalmat, amit sugárzott. Az idegessége láthatóan elmúlt, és tökéletesen együttműködött a munkatársaival.

Alessio zsebében rezegni kezdett a mobiltelefon. Miközben elővette, hirtelen találkozott a tekintetük Bethszel.

Valami történt közöttük ebben a pillanatban. A nő majdnem tíz méterre állt tőle, de a férfiassága úgy reagált rá, mintha közvetlenül mellette lenne.

Mély lélegzetet vett, és üdvözlésképpen felemelte a kezét. Aztán jelezte, hogy újra el kell mennie.

Beth bólintott, elmosolyodott, utána azonban teljes figyelmét a mellette álló férfinak szentelte.

Alessio sietve elhagyta a báltermet, de közben bizsergett az egész teste. Még sosem érzett ilyet, és fogalma sem volt, mi válthatta ki belőle ezt a heves reakciót.

– Valente? – kérdezte Beth aggódva, amikor a férfi fogadta a hívását.

– Történt valami?

Kellemes borzongás futott végig a gerincén, amikor meghallotta a férfi mély hangját, egészen közel a füléhez.

– Biztos valami félreértés történt a ruhámmal kapcsolatban. Egy báli ruha lóg a lakosztályomban. Már beszéltem Giselle-lel, de ő semmit sem tud róla.

A lakosztály hálószobájában a szekrényben, ahogy Valente mondta, egy nagy, szürke védőhuzatot talált, amelyen a Palace Hotel logója és az ő neve szerepelt. Feltételezte, hogy fekete kiskosztümöt talál benne, amely az alkalmazottak egyenruhája aznap este. Nagy meglepetésére ehelyett egy aranyszínű, földig érő, pánt nélküli estélyi ruhát vett elő a burokból. Egyszerűen gyönyörű volt!

– Nincs semmi keveredés, ez a ma esti ruhád.

– Egy aranyszínű költemény? Egyenruhára lenne szükségem, hogy a vendégek és a többi alkalmazott felismerhessen.

A férfi nevetése ott visszhangzott a fülében, és a bőre alá hatolt.

– Attól tartok, ezen már túl késő változtatni, Beth. Csak élvezd a mai estét. Gondolj rá úgy, mint jutalomra a kemény munkádért. Később találkozunk! – Mielőtt a nő tovább tiltakozhatott volna, befejezte a hívást.

Beth sóhajtott, és óvatosan megérintette a ruha szegélyét. Olyan volt, mint az igazi selyem. Címkét azonban nem talált benne. Ez a ruha tényleg hihetetlen, mégsem veheti fel. Rendezvényszervezőként nem nézhet ki úgy, mint az illusztris vendégek egyike.

De Valentének abban igaza volt, hogy már túl késő új ruhát szerezni. Végül is már csak két óra van hátra az esemény kezdetéig.

Ahelyett, hogy készülődött volna, inkább Dommal töltötte ezt az időt: odaadta neki a cumisüvegét, és etetés után játszott vele egy darabig. Azt kívánta, bárcsak vele maradhatna a nagy felhajtás helyett. A dada, Miranda ugyan rendszeresen küldött neki híreket és képeket a mobilján, ha Beth nem lehetett ott a gyerek mellett, de így is rettenetesen hiányzott neki. A születése óta elválaszthatatlanok voltak.

Megpuszilta a kisfiú kerek, puha arcát.

– Anyunak most már mennie kell – mondta neki, mielőtt átadta volna Mirandának.

Attól, hogy anyunak nevezte magát, még mindig fájdalom hasított a szívébe. Elvégre Caroline az igazi anyja! De Caroline azt is megígértette vele, hogy ha bármi történik, gondját viseli Domnak. Ezt az ígéretet pedig ő élete végéig be fogja tartani.

Sietve lezuhanyozott, megszárította a haját, majd feltett egy kis sminket. A tökéletes ruhához egy pár aranycipő is tartozott, amely tökéletesen illett hozzá.

Vajon ki választotta ezt a szenzációs ruhát? Giannis Basinas? Ha igen, miért tette?

Beth még mindig nem találkozott vele, minden kommunikáció Valentén keresztül zajlott.

Vagy Valente küldte a ruhát? Ami felvetette azt a kérdést, hogy valójában milyen megbízásokat hajtott végre a férfi Giannis számára. Mert Beth feltételezése, hogy a szállodában dolgozik, tévesnek bizonyult.

Sajnos nincs idő ezen tépelődni, mert a vendégek hamarosan megérkeznek, és neki le kell mennie a bálterembe. Bár úgy néz ki, mint egy igazi hercegnő, mégiscsak dolgozni jött ide. Ugyanakkor bizsergető várakozással töltötte el a kilátás, hogy újra láthatja Valentét.

Alessio belépett a zsúfolt fogadóterembe, és ivott egy pohár pezsgőt. Jó fejjel magasabb volt a legtöbb embernél, így könnyedén felmérhette a tömeget. De Beth nem volt a láthatáron.

Elindult hát a bálterem bejárata felé, és ott meg is pillantotta a lányt. Az asztalok között járkált, hogy ellenőrizze, minden rendben van-e.

Milyen gyönyörű! A ruha, amelyet ő választott neki, úgy tapadt nőies domborulataira, mintha ráöntötték volna. Alessio férfiassága viharosan reagált a látványra.

Sötét haját Beth elegáns kontyba fogta, ami kiemelte kecses nyakát és vonásainak szépségét.

Ha sikerül a titkos terve, nem tarthat soká, míg az ajka végigcsókolja azt a bájos nyakat… és a szexi idomokat.

Beth őrülten csinos, és megvan benne a lehetőség, hogy minden szempontból hasznára legyen a Palvetti családnak – az ő támogatásával tökéletes feleséggé válhat.

Csak még egy kicsit fenn kell tartania a látszatot, miszerint ő Valente Cortada. Amikor majd kiderül az igazság, Beth valószínűleg jelenetet rendez, és hacsak lehet, ennek négyszemközt kell megtörténnie.

Egy hajtásra kiitta a pezsgőt, és odament a lányhoz.

– Jó estét, bella! – köszöntötte egy kis meghajlás kíséretében.

A lány rámosolygott, de a tekintete továbbra is éber maradt.

– Helló, Valente! Látom, te is kiöltöztél.

– Közel sem nézek ki olyan jól, mint te – válaszolta a férfi, bár az öltönyét Milánó legjobb szabója készítette. – Elbűvölően festesz.

A lány arca kipirult, és gyorsan lekapta róla a tekintetét.

– Nagyon kedves tőled. Szóval, mit gondolsz? Megfelel a bálterem Basinas úr elvárásainak?

Alessio lassan körbefordult, aztán elismerően bólintott.

A magas mennyezetről arany, ezüst és fehér léggömbök lógtak, amelyek színben jól illettek a függönyökhöz. Az asztalokat ugyanilyen színű gyertyatartókkal, tollakkal és miniatűr álarcokkal díszítették. A zenekar ott ült a színpadon, a zenészek a hangszereiket hangolták, és folyt a pezsgőszökőkút.

– Láttad már a többi helyiséget? – kérdezte Beth.

– Készen még nem. Mutasd meg őket!

A lány előrement, és végigvezette a férfit számtalan feldíszített szobán. Az étkezőben egész éjjel hideg-meleg büfét szolgáltak fel, és egy vonósnégyes biztosította a zenét. A koktélterem kényelmes kanapékkal és fotelekkel várta azokat, akik a bárzongorista zenéjét szerették volna hallani. Egy úgynevezett csokoládészoba is volt, tele Svájcban, kézzel készített finomságokkal. Aztán lesz még klasszikus diszkó, amely csak az éjféli tűzijáték után nyílik meg, és a fiatalabb vendégeket fogja vonzani, akiknek addigra elegük lesz a keringőből.

Nehéz volt elhinni, hogy mindezt Beth hat hét alatt szervezte meg.

– Hihetetlen munkát végeztél – mondta neki végül Alessio, amikor visszatértek a bálterembe.

– Csapatmunka volt, mint te is tudod.

– De mindent te szerveztél meg. Ez a te műved. Fogadd elismerésemet, és légy büszke arra, amit elértél!

– Várjuk meg, milyen visszajelzéseket kapunk Basinas úrtól és a vendégektől.

Alessio éppen válaszolni akart, amikor harsány bejelentés szakította félbe:

– Még öt perc!

2. FEJEZET

Beth gyomra összeszorult az izgalomtól. Öt perc? Csak ne essen pánikba!

– Sajnálom – suttogta Valentének. – Be kell dobnom magam.

Már az is nehezére esett, hogy ránézzen. Nem gondolta volna, hogy a férfi lehet még annál is vonzóbb, mint ahogy megszokta, de ma este – frissen borotválkozva, méretre készült szmokingban és ingben – elképesztően jóképű volt.

Sietve visszament, hogy a pezsgőszökőkút mellett állva köszöntse a vendégeket. A zenekar eljátszotta az első számot, és a bálterem ajtaja kinyílt. A vendégek lelkesen beözönlöttek. A dress code farsangi öltözék volt, és ahány vendég, annyiféle jelmez tűnt fel.

A jelen lévő hölgyek általában mesebeli lényekre hasonlítottak, a ruhák mind kézzel készültek. Némelyik maszk csak a szemet takarta, mások az egész arcot, sok közülük drága ékkövekkel volt kirakva.

A látványtól Beth szíve nagyot dobbant.

Miközben az emberek a nagy bálterem oldalán sorakoztak fel, balra a hölgyek, jobbra az urak, a Compania de Ballet de Casillas balett-táncosai rövid nyitótáncot adtak elő, majd kecsesen eltűntek a hátsó ajtón, hogy helyükre társastáncosok lépjenek.

A műsor végén az urak odaléptek a partnerükhöz, és hamarosan számtalan pár töltötte meg a táncparkettet, a nők ruhái pedig a színek csodálatos kaleidoszkópját alkották.

Ettől a pillanattól kezdve Beth fellélegezhetett. Rendszeresen ellenőrizte az összes helyiséget, minden részletre odafigyelt, és utasította a csapattagjait, hogy azonnal javítsák ki az apróbb hibákat.

Hirtelen Valente állt előtte, két pezsgőspohárral a kezében. Odatartotta neki az egyiket, és udvariasan meghajolt.

– Ez az öné, úrnőm.

Smaragdzöld szeme varázslatos hatást gyakorolt rá, és a pulzusa felgyorsult.

– Nagyon kedves tőled, de nem iszom, amikor dolgozom.

– Hivatalosan ma szabadnapos vagy.

Beth igyekezett, hogy a hangja könnyednek tűnjön, amikor válaszolt.

– Csak hajnali négytől, amikor a bálnak vége.

– Beszéltem Giannisszal. Rendkívül elégedett, mert minden tökéletes. Itt az ideje, hogy te is élvezd a bált. Szabad egy táncra?

– Valente, szolgálatban vagyok! Nem táncolhatok veled.

– Mondtam, hogy szabad vagy. Az asszisztensed átveheti a felügyeletet. Most az a parancs, hogy érezd jól magad.

– Ez hivatalos utasítás?

– Bizony! – A férfi szemének villanása elárulta, hogy nem fog engedni. – És az első parancs az, hogy igyuk meg ezt a pohár pezsgőt. A második, hogy utána táncolj velem.

Valente végül is Giannist, a görög milliárdost képviseli, és ha azt mondja, hogy Beth most már nincs szolgálatban, akkor így is van.

A palota termeit romantikus hangulat lengte be. Amikor Valente másodszor is megkínálta a pezsgővel, a lány elfogadta, és az ajkához emelte a poharat.

– Ha nem mondasz igazat, és emiatt bajba kerülök, akkor te fogod kifizetni a bónuszt, amit elveszítek.

A férfi nevetve biztosította, hogy teljes felelősséget vállal az ügyben, és ő megbízott benne. Megnyugodva kortyolgatta a pezsgőt, majd letette az üres poharat egy arra járó pincér tálcájára.

– Ideje táncolni! – fogta kézen Valente.

Beth tétovázott egy pillanatra. Mi van, ha a férfi többet akar a táncnál? Az utóbbi időben is sok férfi környékezte meg Betht, de Valente volt az első, akinek igent akart mondani.

De aztán eszébe jutottak azok a rendezvényszervezők, akik engedtek a kísértésnek, és egyéjszakás kalandjuk volt a gazdag ügyfelekkel, a kollégákkal vagy a vendégekkel. Az alkohol oldja a gátlásokat, az élvezet pedig csak egyetlen, önfeledt éjszakára korlátozódik. Könnyű így tönkretenni az ember hírnevét.

Beth az évek során megtanulta, hogy ne bízzon a gazdag, befolyásos férfiakban. Tapasztalata szerint gyakran csak trófeaként kezelték a nőket. Domenico e tekintetben dicséretes kivétel volt. Őszintén szerette Caroline-t, és a legnagyobb tisztelettel bánt vele.

Csak sajnos elvesztette a vagyonát, mert nem szerette a gazdag családját. Ezért választotta a szegény, de boldog emberek életét – ellentétben az öccsével, Alessióval. A történetek arról, hogy mi zajlik a gazdagok és hatalmasok zárt ajtói mögött, csak tovább fokozták Beth bizalmatlanságát az úgynevezett elittel szemben. Mélységesen megvetette Domenico családját.

A keze megremegett, amikor Valente a táncparkettre vezette. De hát mi rossz származhat egy egyszerű táncból?

A férfi átkarolta a derekát, és könnyedén magához húzta. Arcszeszének illata megcsapta Beth orrát. Érzéki és férfias volt, felidézte benne a Valentéről látott erotikus álmot…

Lassan felemelte a fejét, és a férfi szemébe nézett. Néhány szívdobbanásig csak bámulták egymást, aztán a zene újra megszólalt, és Betht erős karok vezették újra a táncparketten.

Valente született eleganciával és kecsességgel mozgott. Bethnek végül sikerült ellazulnia tánc közben, és úgy érezte magát, mint egy hercegnő.

Amikor a tánc véget ért, Alessio a szükségesnél kicsit tovább tartotta a karjában a lányt.

– Még egy számot! – mormolta a fülébe.

Beth vonakodva igent mondott.

A harmadik keringő után vette magának a bátorságot, és megkérdezte: