Kőváry Anett

Meztelen lélekkel

Őszinte vallomás traumákról és a jóga erejéről

részlet

© Kőváry Anett, 2024

Minden jog fenntartva! Jelen kiadvány sem részben, sem egészben nem másolható, nem sokszorosítható, sem elektronikus, sem mechanikai eljárással. Bárminemű felhasználása csak a kiadó írásos engedélyével történhet.

Partvonal Könyvkiadó, Budapest, 2024

www.partvonal.hu

Felelős kiadó a Partvonal Könyvkiadó ügyvezetője

Felelős szerkesztő: Korentsy Márta

Műszaki vezető: Dubecz Adrienn

Szerkesztő: Balogh Alexandra

Korrektor: Uno Print

Borítókép: Nánási Pál

Belső illusztráció: Mravik-Kőváry Olívia

Belívterv: Pyber Anita

A jóga gyakorlása nem helyettesíti a pszichoterápia semmilyen formáját! Komoly probléma esetén mindenképpen forduljon szakemberhez!

ISBN 978 963 609 139 2

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

KEDVES OLVASÓ,

„Az elmúlt több mint tíz évben különböző tragédiák adtak lehetőséget arra, hogy saját bőrömön teszteljem és tapasztaljam a jóga hatásait. Az eszközei segítségével pedig teljesen átformáltam a személyiségem, ami még egyáltalán nincs kész, de már tudom, hogy mihez kell nyúlnom a saját növekedésem érdekében.” Ez a két mondatból álló bekezdés pontosan foglalja össze, mit ígér a Meztelen lélekkel az olvasóknak.

Egy bevásárlóközpont forgatagában köszöntünk egymásra Anett-tel, és a Partvonal Kiadó felfedezőpartnereként azonnal a tárgyra tértem: legyen az ő könyve az ajánlásommal megjelenők sorában a következő.

Nem vakon tettem meg a tétem: egy időben személyesen is sokat találkoztunk, régóta követem az egyik socialmedia-platformon az írásait. Látom azt az érdeklődést, ami kíséri ezeket, és azt a hatást, amit a közössége visszajelez felé. Érzem ezekben az „egypercesekben” azt a küzdelmet, amelyben hol nyerésre áll, hol összeszorított fogakkal hadakozik azért, hogy kikerüljön egy félelmetes örvényből. Tudtam, hogy lebilincselően ír, mert bár nem én voltam a célcsoport, de belelapoztam a Mindjárt harminc címen sok-sok éve megjelent regényébe is.

Gyorsan kiderült, hogy szeretne megírni egy új könyvet, amiben elmeséli, hogyan változtatta meg az a rengeteg veszteség, amit elszenvedett – és az a tengernyi méltánytalanság, amibe kis híján belefulladt. Cseppnyi kétségem sem volt: olyan erő van benne, ami kevesekben, és olyan a stílusa, ami csak keveseké – belevágott, és megcsinálta.

A Meztelen lélekkel műfajilag nehezen besorolható, leginkább talán személyes vallomás. Kíméletlen beszámoló egy útról, ami messze nem ért még véget, és gyakorlati eszközökkel is megerősített biztatás azoknak, akik most keresnek okot az indulásra.

Egy jó olvasmányban mindig vannak olyan szavak vagy mondatok, amelyek kiemelkednek a többi közül. Mindenkinek más. Anett szövegében én ezt találtam magamnak: tartás. Nekem az ő története a tartásról szól. S mert a magyar nyelv csodálatos, ez egyszerre fedi és sejteti a kitartást, az összetartást, a megtartást és a betartást, DE a fogva tartást, a távoltartást, a szertartást, az imatartást, sőt még a magatartást is. A sor szabadon folytatható, és biztatok is mindenkit, hogy amikor belefeledkezik a fejezetekbe, tegye ezt.

Én is megtettem, és eljutottam egy másik kifejezéshez: méltóság. Müller Péter szerint kétféle méltóság van. Az egyiket a világ adja az embernek, a másikat az ember adja saját magának. Anett méltósága szerintem az utóbbi, s ezért talán a legértékesebb.

„A félelmeim minden méltóságomtól megfosztottak” – olvasom a könyvben. Múlt időben fogalmazott mondat, és a kiindulópontról beszél. Arról pedig, hogy Kőváry Anett hova jutott, mindennél többet mond el Nánási Pál csodálatos fényképe róla, amely a Meztelen lélekkel címoldalán kapott helyet. Jó szívvel ajánlom mindenkinek, hogy tartsa olyan közel magához Kőváry Anett könyvét, hogy komolyabb fizikai erőkifejtés nélkül is bármikor belelapozhasson.

Iglódi Csaba

vezetői tanácsadó,
a Partvonal kiadó felfedezőpartnere

BEVEZETÉS

Ez nem egy olyan jógás könyv, amiben hosszú oldalakon át taglalom, hogyan kell állnia a lábfejednek kettes harcosban. Egyrészt azért nem, mert ilyen könyv van már rengeteg, másrészt meg azért nem, mert igazából szinte tök mindegy, hogyan tartod a lábfejedet kettes harcosban. Persze, vannak iránymutatások, melyeket érdemes követni a testtartások, vagyis az ászanák maximális hatékonyságának elérése és a sérülésveszély elkerülése érdekében, valójában viszont mivel minden test más, egyáltalán nem biztos, hogy képes vagy úgy elhelyezni a lábadat, billenteni a medencédet vagy megtartani a törzsedet, ahogy azt a jógaanatómia szerint kellene. És igazából nem is ez a lényeg. A testtartások, az ászanák gyakorlása annyira a felszíne a jógának, hogy ha azon túljut a gyakorló, visszanézve szédülni kezd a mélységben, ahol találja magát. Természetesen lehet és kell is dolgozni az ízületek tehermentesítésén és az izmok helyes terhelésén, az egészség fenntartása érdekében elengedhetetlen, hogy a csigolyákat mindig távolítsuk, mielőtt belemegyünk egy csavarásba, az összképet nézve viszont ezek továbbra is csak részletek. Nem elhanyagolhatók, kellő szorgalommal természetesen elsajátíthatók, de a fókusznak nem itt kell lennie.

De akkor hol? A hétköznapi döntéseken. A jóga döntés. Nemcsak mindennapos, hanem mindenpillanatos döntés. Döntés arról, hogy nem engedem, hogy elragadjanak a félelmeim, a vágyaim, a gondolataim, az érzéseim. A jóga ezek uralását, szó szerint leigázását jelenti. Kell hozzá az ászana gyakorlása is, mert csak erős és rugalmas testtel lehet hosszú percekre beülni a meditációba, és mert a randevú magunkkal a szőnyegen segít máshogyan viselkedni a szőnyegen kívül is, de önmagában néhány tankönyvi precizitással kivitelezett harcos tartás vagy kézállás senki életét nem fogja a szenvedésmentesség medrébe terelni.

Arról sem fog szólni ez a könyv, hogy milyen csodatrükkökkel tudod megspórolni a változásba fektetett munkát. Mert az, hogy előbb jobban, majd jól légy, az kőkemény energiabefektetés. Nincs hozzá türelmesség-shake, sem instant empátiapor, ahogy az önelfogadást és az önszeretetet sem tudod ampullákból a reggeli kávédba csöpögtetni.

Ez a könyv arról szól, hogyan lehet, kell és érdemes megdolgozni önmagunk eleinte elképzelhetetlen, mégis valóságos, vágyott verziójáért.

Arról is szól ez a könyv, hogy – térben és időben is távol a jóga bölcsőjétől – miként lehet úgy a mindennapi életünk részévé emelni ezt a varázslatos rendszert, hogy beleférjen mellé a földrajzi elhelyezkedésünkből fakadó életmód minden sajátossága. Például dolgoznunk kell, hogy megélhessünk, sajnos nem tudunk egész nap meditálni. Részmunkaidőben a megvilágosodásra várni nem kifizetődő, meg ott a család és a bátortalan vagy bátor önmegvalósítás is, melyekről nem kell lemondanunk. Senki nem várja, hogy asztalt borítva visszavonuljunk egy barlangba a kibillenthetetlen egyensúlyt keresve, aszkéta módjára folytatni az életünket, dehogyis! De ha már van egy működő módszer, azt össze lehet hozni a rutinunkkal. Vagy lehet új rutint kialakítani.

Elkeserítő látni, mennyire forintosítva lett a jóga. Természetes persze, hogy itt Nyugaton sajátos értelmezésben tálaljuk és fogadjuk, hiszen bármennyit tanulunk is, mindig csak valamennyit fogunk tudni róla. Szemben a jóga ősi forrásával, az Indiából eredő életmódrendszerrel, ami a test egészségesen tartása mellett kiterjed a követendő erkölcsi és magatartási mintákra, a légzőgyakorlatokra, a meditációra, az érzékekkel való bánásmódra, és amit az ott élők minden sejtjükkel élnek, így jönnek világra, így fejlődtek az anyjuk méhében, így fogantak meg, lettek két sejtből egy. Sok ősből leszármazott. Sok múltból jelen és jövő egyszerre. Nekik sem értelmezniük, sem érteniük nem kell a jógát, egyszerűen benne vannak, messziről hozzák magukkal, és viszik is át következő életeikre. Indiában nincs erősítő vagy stresszoldó jóga, alakultak ugyan irányzatok, ezek viszont inkább a statikus és dinamikus közötti átmenet szintjét jelölik, vagyis azt, hogy mennyire jellemzőek a hosszabban kitartott testhelyzetek vagy az áramlás egyikből a másikba, nem pedig téma szerint csoportosították őket. Nincs energetizáló jóga, sem elengedést segítő, legfeljebb hatás- és testrészspecifikus ászanák vannak. Nyugaton viszont gyorsan meglátták benne – az ellenőrizhetetlenségével párhuzamosan – a gyors meggazdagodási lehetőséget, így történhet meg, hogy teljesen megszokott, sőt szinte elvárt lett mára luxuskörülmények közé tenni a jógát, jó pénzért árulni a jól csengő „boldogság-” vagy „belső fény” meditációt, megfoghatatlan kávémeditációval vagy borkóstolással színesíteni az úgynevezett jógatáborokat. Pedig mindez pont annyira ellentmondásos, mintha egy alakformáló vagy életmódtáborban külön programpont lenne a fánkevő versenyen való kötelező részvétel.

Az igazi jóga az abszolút tisztaságot segít elérni és megtalálni a belső és a külső tisztaságon keresztül, szemfényvesztés és sallang nélkül, rongyrázás helyett az alázatot gyakorolva. Ehhez segítségül hívja az ájurvédát, az „élet tudományára” fordítható több ezer éves iránymutatást, mely a jóllét alapjául alkoholmentes, szattvikus (tiszta) étkezést, a test legmélyebb tiszteletét és ápolását, a különböző tisztító szertartások rendszeres gyakorlását írja elő.

Az igazi jóga megértéséhez és megtapasztalásához sokat kell tanulni, és vannak olyan források, melyekre akár sok pénzt is kell költeni, és egy darabig düböröghet az üzlet abból, hogy feküdj le időben és kelj korán, ahogy abból is, hogy lélegezz helyesen, aludj jól és tiszteld a tested. Az igazi jóga ezen túl viszont a megtapasztalásról szól, és arról, hogy a hétköznapokban hogyan alkalmazom a tanításokat, mit teszek azért, hogy szeretetvezérelten éljem az életemet. Itt nem lehet jól szabott jógaruhákat, jól láthatóan fellogózott és nevetségesen túlárazott jógakiegészítőket bedobni – vagy csak egy darabig. Mert ha valami, akkor a külsőségek aztán igazán távol állnak a jóga világától. Az indiaiak és úgy összességében az igazi jógik nem használnak modern technikával készült, személyre szabott grafikákkal díszíthető jógaszőnyegeket, nem passzírozzák magukat mindenképpen testhezálló csöpp kis ruhákba, nem vonulnak sokcsillagos luxusresortokba gyakorolni. Kigurítják a szőnyeget – esetenként szó szerint rongyszőnyeget – ott, ahol épp vannak, és minden körítés nélkül olyan testhelyzetekbe rakják magukat, amiket itt talán élethosszig tartó gyakorlással se tudunk megtanulni. Rendszeresen meditálnak úgy, hogy nem készítenek róla fotót, a megvilágosodást keresve kialakítanak egy olyan életmódot, ami a béke és a harmónia fenntartására hivatott.

A jógával kapcsolatban rengeteg a tévhit és a torzítás. A több mint tíz éve megkezdett önismereti utazásomat a jóga útvonalán tettem meg, így saját tapasztalatból tudom, hogy leginkább hol és hogyan ismerik vagy értelmezik félre a jógát. Futottam bele én is rengeteg tévedésbe, volt, hogy hiányos ismereteket kaptam és adtam át. Hiába kézenfekvő a látványos testtartások felvételével azonosítani a jógát, az jóval túlmutat a nyakatekert kézállásokon, habár ezek bemutatása ösztönözhet a „bármire képes vagy” attitűd megtapasztalására. A jóga több ezer éves tapasztaláson alapuló hitrendszer, és bár a laikusok előszeretettel mosolyognak ezen, de igenis tudomány, ami semmiképp nem vallás, de nem is sport. Egy olyan komplex módszer, mely a test, a tudat és a lélek egyesítésére törekszik úgy, hogy közben minimalizálja az elme és az ego működését. Megtanít a jelenben lenni, és meg is mutatja, hogy a jelenben maradás gyakorlása milyen jelentősen javítja az életminőséget. A jóga célja, hogy a szőnyegen és a gyakorlás közben meglévő tudatosságot kiterjessze az egyén teljes életére, és hogy valójában a nap 24 órájában jógázzunk – ez nem 24 óra ászanázást jelent, hanem a gondolatok és érzések uralását. Mondhatjuk, hogy ennek köszönhetően különbözünk az állatoktól, mert a tudatosságunk építésével és gyakorlásával túlnövünk az ösztöneinken.

Különböző tragédiák adtak lehetőséget arra, hogy saját bőrömön teszteljem és tapasztaljam a jóga hatásait. Az eszközei segítségével pedig teljesen átformáltam a személyiségemet, ami még egyáltalán nincs kész, de már tudom, hogy mihez kell nyúlnom a saját növekedésem érdekében. Voltak időszakok, amikor közel álltam az őrülethez, és volt olyan is, hogy meg akartam halni.

Azt mondják, kétféle okból gondolhat valaki öngyilkosságra: vagy azért, mert nem tud más kiutat adott élethelyzetéből, vagy azért, mert vonzza a halál, és kíváncsi az azutánira. Én egy harmadik okból vágytam a halált: csak fellélegezni, és nem visszafordíthatatlanul megszűnni akartam. Nem vágytam felhők kényelmét a mennyországban, újjászülető lélekként sem terveztem erre a világra visszatérni.

Akkor még nem ismertem mélységeiben a jógát, nem tudtam, hogyan tudok segíteni magamon, nem tudtam, hogyan juthatok el odáig, hogy egy vagy több döntéssel változtatni tudjak az érzelmi és lelkiállapotomon. Viszont kellett ez a sötétség ahhoz, hogy az életigenlésem minden korábbinál erősebben kezdjen el működni bennem. Azóta is szinte megszállottan kutatom, hogyan tudok a legnehezebb szituációkban is a jelenben maradni, tanulom, hogyan lehet megakadályozni, hogy a legsúlyosabb érzések eluralkodjanak rajtam.

Megtanultam, hogyan lehet jól lenni. És ebben a jóga segített.

Kirúgáson, szülés utáni depresszión, családi problémákon, magánéleti válságon, anyám rákján és halálán, gyászon, párkapcsolati összeomlásokon keresztül vezetett az út a halálom vágyától a jól vagyokig. Hosszú éveken át tartó befelé figyelés és kifelé szemlélődés, önreflexió, önmegértés, önelfogadás, sok kis belehalás és öngyógyítás kellett hozzá, hogy jól merjek lenni, és hogy az újabb traumákkal már tudatosan tudjak megküzdeni. Megrázkódtatások mindig lesznek az ember életében, ebből fakadóan jól lenni sem egy konstans állapot. Jól lenni az én olvasatomban azt jelenti, hogy ismerem a működésemet, az eszközeimet, és tudom, hogy a jóllétből fölfelé vagy kifelé kilengő kisebb-nagyobb amplitúdókból hogyan tudok a lehető leghatékonyabban visszatérni középre. Azt is megtanultam, hogy a jóga nemcsak a jóllét elérésében, a traumák okozta károk felszámolásában segíthet, hanem generációs örökségekkel való szembenézésben, és azok letételében is. És bár eredendően a jóga célja az egészség megőrzése, jól használva annak elérésében is lehet eszköz. Az érzelmek és gondolatok leuralásával, a tudat következetes használatával ugyanis akár a nemkívánatos családi mintáktól is meg lehet szabadulni. Hiszen az is egy döntés, hogy máshogy reagálok, sőt: a jóga az, hogy nem reagálok, nem az automatizmusomat engedem életbe lépni, hanem válaszolok. Így foglalható össze a tudatosság, ez a lenyűgöző, gyakorlati tapasztaláson alapuló hitrendszer. Ennek elsajátítása és alkalmazása véletlenül sem könnyed rutin, nem. Rengeteg tanulás, éberség, elszántság és gyakorlás szükséges hozzá. De megéri beletenni az energiát, mert a nyugodtabb élet ebben az esetben nem ígéret, hanem egy nagyon is elérhető cél.

Soha nem fogom elfelejteni, amikor először vettem észre, hogy reakció helyett válaszoltam. Vagyis nem nem engedtem az automatizmusomat működésbe lépni, hanem tudatosan cselekedtem. Volt egy pillanat a gyerekem 3-4 éves kora körül. Egy számára ijesztő szituációban vigasztalhatatlannak tűnő sírással próbálta oldani a feszültségét. Zsigerből a mintám szerint akartam reagálni, a tehetetlenségemet dühben kifejezve legszívesebben ráordítottam volna, hogy hagyja már abba – ahogy sokszor az anyám is csinálta velem. A másodperc töredéke alatt felismertem a helyzetet, és villámgyorsan eldöntöttem, hogy máshogy fogom csinálni. Nagy levegőt vettem, behunytam a szemem. Befogtam az anyám száját magamban. Értelmeztem, azonosítottam és felismertem a helyzetet: nem engem akar bosszantani, nem csinál semmi rosszat. Fél. Ahogy én is biztosan sokszor féltem gyerekként. És hiába tartja az én felnőtt énem indokolatlannak a félelmét, benne valamiért mégis megszületett ez az érzés. Vigaszra vágyik, a megnyugtató közelségem kell neki még akkor is, ha pokoli távol vagyok saját magamtól. Magamhoz öleltem. Finoman a szívemhez szorítottam. Meghaladtam a mintámat, felülírtam a programot. Olyat tettem, amire nem volt korábban példám, legfeljebb csak vágytam rá, de sosem tudtam, hogy kezdjek neki. Elmondtam, hogy elhiszem, hogy fél, de higgye el, tényleg nem fog fájni. Elhitte. Majd hüppögve odasírta az ölembe, hogy „te vagy a legjobb anyuka a világon”.

Törni a mintát. Jobbra törekedni.

Arról is szól ez a könyv, hogyan lehet az eredendően a mentális, lelki és testi egészség megőrzését, az egységélmény megteremtését és megtapasztalását szolgáló tudományt, a jógát a bennünk futó, több évtizedes programok átírására is használni.

Arról, hogy a jóga semmihez sem fogható sokrétűségével hogyan lehet – megfelelő munkával, szeretettel, alázattal – egy harmonikus, nyugalmas életet teremteni.

Nekem ez is jóga.

Erről szól ez a könyv.

TARTALOM

Kedves Olvasó

Bevezetés

1. A jóga nyolc foka

2. Biztos pont a depresszió őrületében – A gyökércsakra harmonizálása

3. Biztos pont a megelőző gyászban – földelés ászanákkal

4. A gyászban megélt érzések azonosítása

5. A gyász szakaszai

6. Kapcsolatokon át önmagamhoz – a klésák ereje

7. Családi minták átírása

8. A származási család elengedése

Befejezés

Köszönetnyilvánítás

Felhasznált betűtípusok

EB Garamond – SIL Open Font License

Jost – SIL Open Font License

Julee – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Playfair Display – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License