Copyright © Lepés Marianna, 2023

Minden jog fenntartva.

A könyv – a szerző és a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formátumban és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést, vagy az információrögzítés bármely formáját.

Kiadja a Balloon World Hungary Kft., Budapest, 2023

Felelős kiadó: Forray Nikolett, a Balloon World Hungary Kft. ügyvezetője

A kiadást vezette: booxpert.hu (Borsos Bence)

Olvasószerkesztés: Molnár Eszter

Borító: Lénárd György

Illusztrációk: Buday Luca, Balázs Andrea

Tördelés: Madarász György

Korrektúra: Szilasi Éva

ISBN 978-615-82333-1-6

Azoknak a vezetőknek és vállalkozóknak,

akik nem akarják a vakszerencsére bízni,

hogy kijönnek-e a viharból.

Mert vihar bizony lesz.

De hogy törsz vagy hajlasz, rajtad múlik.

TARTALOM

A kiadó előszava

Útmutató – kezdd itt az olvasást!

Hogyan lehet hasznos ez a könyv?

1. Fektessük le az alapokat: Mi a reziliencia?

Kavics a cipődben

Siker és kudarc

Kudarcos hírességek

Kudarcos üzleti tevékenységek

Megszokás-zóna, tanulás és stressz

Légy rendben a kellemetlenséggel!

A nagy varázslat

Kockázat

A kockázatvállalást akadályozó tényezők

Kreativitás

A kreatív ember jellemzői

Támogató hitrendszer

Burnout

Mit kezdjünk a kiégéssel?

A reziliencia 3 pillére

Genetika

Környezet

Egyéni hozzáállás

Erről volt szó az 1. részben

2. Ez már a zsebünkre mehet: üzleti reziliencia

A vállalkozó

A sikeres vállalkozó 12 jellemzője

A vállalkozás – a megvalósítás keretrendszere

A bukás okai

A siker okai

A vállalkozás rugalmasságának mértéke

Struktúra és stratégia

Hogyan legyen reziliens a szervezet?

Változási ciklusok

Külső változások

Önként vállalt változás

Csak egy lépésre a sikertől

Erről volt szó a 2. részben

3. A reziliencia szerszámosládája: a 7 védőfaktor

Erőforrástank

A 3 szükséges attitűd

Optimizmus

Elfogadás

Megoldásorientáltság

A 4 szükséges képesség

Önszabályozás

Felelősségvállalás

Kapcsolatteremtés

Jövőformálás

Az 5 sikerblokk

Erről volt szó a 3. részben

Összegzés

Hogyan tovább?

Köszönetnyilvánítás

A szerzőről

A legtöbbet profitálnád az olvasottakból?

Készítettünk egy MUNKAFÜZETET és KIVONATOT,
hogy segítsük a könyv feldolgozását:

forrayniki.hu/rezimf

A KIADÓ ELŐSZAVA

2018. január első hetében, mint minden évben, megtartottuk a szokásos évindító csapatépítő tréningünket. Én és az akkor huszonöt fős csapatom. No, meg a meghívott előadó.

Ezt az „újévi képződés-közös tanulás” játékot már közel húsz éve játszottam akkor. Csak a csapat lett közben az egykori ötfős kis társaságból ötször akkora.

Így visszagondolva, már egész „pici korunktól” nagy hangsúlyt helyeztem a belső képzésekre. Azt hiszem, ez az egyik, ha talán nem a legfontosabb oka annak, hogy a cégem idővel önjáró lett, munkatársak fantasztikus csapata viszi, irányítja. S ez az, ami már évek óta biztosítja számomra az anyagi és a földrajzi függetlenséget. Ez az, amiért ennek a könyvnek az előszavát itt, Bali szigetén lévő otthonomban írhatom 2023 nyarán.

Emlékszem, abban az évben Szász Matyit (Vezérakadémia) hívtam el előadni, témának a hatékonyságot, a teljesítményt és a fókuszt kértem tőle. Matyi pedig jól meglepett minket azon a napon, mégpedig két, nem akármilyen vendégelőadóval.

Nem szólt előre, így nagyon elcsodálkoztunk, amikor a délelőtti szünetben egyszer csak megjelent az ajtóban Erdei Zsolt, becenevén Madár, az egykori félnehéz- és cirkálósúlyú profi ökölvívó világbajnok.

Emlékszem, tátott szájjal hallgattuk a történetét és a motivációs előadását, amely arról szólt – saját példáin és élettapasztalatain keresztül bemutatva –, hogyan éljük meg élményeinket, lehetőségeinket úgy, hogy a maximumot hozzuk ki belőlük, magunk és mások számára egyaránt; hogyan építsünk stratégiát, és hogyan igazítsuk a változó körülményekhez. Azaz hogyan legyünk saját életünk bajnokai.

A másik meglepetés vendég Madárral teljes ellentétben egy filigrán és minden ízében nőies hölgy volt. Segédtrénerként mutatta be őt Mátyás, de én már akkor éreztem az előadásán, hogy itt valami többről van szó. Marianna igazi fókuszspecialistaként él az emlékeimben azóta is, akinek az előadását én is, és a csapatom is imádta.

Rá egy évre újra találkoztunk. Véletlenül. A könyvírás gondolatával kacérkodva keveredtem el Weiser Pisti szemináriumára, ahol Marianna már kész könyves íróként mutatkozott be. Ott vettem először a kezembe első kötetét, a Citromfacsarót, s elámultam. Hmmm… Éreztem én, hogy itt lényegesen többről van szó! Egy nőről, egy családanyáról, a bátorságról, a kockázatvállalásról, a tanulásról, a jövőbenézésről, a lehetőségeinkről, önmagunk megtalálásáról és fejlesztéséről.

A következő három évben szem elől tévesztettem Mariannát, s nagyon sok minden történt velem ez alatt az idő alatt. Zömében külföldön éltem, és talán a legfontosabb, hogy küldetésemnek élve sok-sok magyar vállalkozóhoz juttathattam el elsősorban könyvek formájában a munkahelyi boldogságot és szabadságot jelentő cégkultúrával kapcsolatos tudást.

Ezekben az években fordítottuk le angolról és jelentettük meg a Zappos legendás CEO-ja, Tony Hsieh könyvét, a Delivering Happinesst, amely a Boldogság mint cégkultúra címet kapta.

A Tony 2020. november végén bekövetkezett halála utáni évben adtuk ki Jenn Lim könyvét: Mi áll a boldogság mint cégkultúra mögött?

Majd rá egy évre Traci Fenton, a WorldBlu alapítójának fantasztikus könyvét, a Freedom at Work üzleti modellről és demokratikus alapértékekről szóló Szabadság mint cégkultúra című könyvet.

2023 márciusában, a könyv megjelenését követően Traci Magyarországra látogatott, és nagy sikerű előadást tartott a Női Vállalkozók Napja konferencián. Soha nem fogom elfelejteni a pillanatot. Állva tapsolt bennünket több mint ezer ember a teremben, nekem pedig patakokban folytak a könnyeim a meghatottságtól, mert abban a pillanatban és abban az évben én vehettem át a WorldBlu nemzetközi leadership-díját, a BluSpiritet.

Örömteli, hálás szívvel s könnyes szemekkel kísértem Tracit a Santai Relax Roomba (a Santai Home&Living a lakásdekorációs és lakberendezési üzletágunk és boltunk), ahol a könyvét dedikálta az előadása után. Éppen a Traci előtt kígyózó soron és a konferencia pihenőszobájában szorgoskodó kis csapatom tagjain pihentettem a szemem a fotósok kattintgatását hallgatva, és azon töprengtem, hogy a látványosnak tűnő ünneplés ellenére mennyire nehéz év előtt állunk…

Vajon hogyan fogjuk tudni megőrizni
az egyensúlyunkat?

Körülöttem a világ legspirituálisabb helyéről, Baliról, az Istenek szigetéről származó, természetes anyagokból, kézzel és szeretettel készített, elsősorban vabi-szabi stílusú[1] bútorok és lakásdekorációs termékek között állva, a jövőn és a „fenntarthatóságunkon” aggódva arra gondoltam, hogy a nem tökéletes is mennyire szép tud lenni.

Ezek a formák, anyagok, a csiszolatlan élek, az aszimmetria, az érdes szabálytalanság vonalai, a minimalista egyszerűség és szerénység, a természetesség: maga a természet, amelyben semmi sem élére állított, semmi sem tökéletes. Mégis annyira megnyugtat, elcsendesít. Szó szerint szeretetet éreztem e természetes tárgyak iránt.

Talán ebben a pillanatban értetettem meg: ebben a tökéletlen összhangban tökéletes a világom.

Mert semmi sem maradandó, semmi sem befejezett és semmi sem tökéletes… Ahogy a vabi-szabi is értelmezi a hiteles dolgokat, a megtestesült, érdekmentes szépséget. Az elmúlás igazságának szépségét. Emlékeztetve arra, hogy a szépség belülről fakad, és hogy minden mulandó, amihez érzések és emlékek társulnak.

Az egyszerű szépségre gondolva azt éreztem, mennyire nincs szükségünk sok mindenre ahhoz, hogy kiegyensúlyozottak és boldogok legyünk.

Egy otthon – vagy egy cég, egy munkahely –, ahol rend, tisztaság és egyszerű esztétika honol, amely sallangoktól – erőszakosságtól, félelmen alapuló kontrollmániától, pletykától, bírálattól, bizalmatlanságtól, rossz kommunikációtól, mérgező viselkedéstől, mókuskerekezéstől és mikromenedzseléstől – mentes, az a benne lakókat, benne dolgozókat mekkora nyugalommal töltheti el.

S hogy az életünket nem feltétlenül a birtokolt tárgyak mennyisége teszi boldoggá. Sokkal inkább a minősége. A harmónia. A lelki békénk.

Gondolataimból kizökkentett, amikor odalépett hozzám gratulálni egy hölgy. Azonnal megismertem: Marianna volt az. Néhány mondatot váltottunk csak, de a rövid beszélgetés alatt felbukkant a szó: reziliencia.

A polikrízis küszöbén – vagy talán már nyakig benne? –, amikor egyik válság követi a másikat: klímaválság, a bolygó felmelegedése, a covid–19 következményei, háborús és gazdasági válság, infláció, migráció, recesszió, energiaválság és nem is sorolom tovább… cégvezetőként erre az egyetlen szóra irányul a figyelmem hónapok óta:

Reziliencia.

Mi elég sokat veszítettünk a covid–19 évében. Nem csak árbevételt. Nem csak profitot. De munkatársakat is, és sokan közülünk a szeretteinket is. Emberpróbáló időszak volt. Sokan összetörtünk, sokan megtörtünk. De… össze tudtuk ragasztgatni a kis cserépdarabkáinkat, mint a kincugicsészék esetében. S nagyon igyekszünk azóta is az eredeti, behatás előtti állapotunkat visszanyerve, a régi egészként működni újra. Időről időre, a nehézségek ellenére összeragasztgatjuk magunkat, hogy újra használhatók legyünk.

Valahol az új boltunkat is a „kis cserepek összeragasztgatásának szándéka” hívta életre…

Mert a Bali szigetén élő emberek, akik szinte mindannyian a turizmusból élnek, a covid–19 miatt nagyon összetörtek. A szigetnek semmi bevétele nem volt a járvány alatt. 2021-ben mindössze 45 turista érkezett arra a szigetre, ahova előtte milliók. S ahol mindenki sofőrként, idegenvezetőként, étteremben, szállodában vagy a vendéglátás valamely területén dolgozik, ahol szinte minden családnak a turizmus ad megélhetést. Abban az évben sokat voltam Balin, és láttam, hogy az emberek mennyire el vannak keseredve; s még annál is jobban el vannak szegényedve. Láttam, hogy mennyire küzdenek minden egyes napjukon a betevő falatért. Teljesen reménytelen helyzetben, a reményt fel nem adva, abban bízva, hogy a sziget hamarosan megnyit a turisták előtt. De erre majd két évet kellett várni. Hosszú és keserves hónapok következtek…

Így nem volt kérdés számomra, amikor Sanur főutcáján sétálva az egyetlen nyitva lévő boltba botlottam, és megtudtam a holland tulajdonosoktól, hogy a boltban található, valamiféle csodálatos szépséget, nyugalmat és kiegyensúlyozottságot árasztó lakberendezési termékek 80 balinéz család megélhetését biztosítják – legalábbis akkor, amikor éppen nincsen covid–19, és vannak turisták a szigeten, nekik pedig van vevőjük, árbevételük –, hogy én ennek a 80 családnak valahogy segíteni szeretnék.

Segíteni szeretnék, mégpedig azzal, hogy abban az évben én leszek az első – akkor még nem tudva, hogy egyben az egyetlen – megrendelőjük. Visszagondolva, igencsak furcsa gondolat volt ez. Segíteni akarni, amikor te magad is darabokban vagy még?

De valahogy bíztam a magam és a munkatársaim rugalmas ellenálló képességében. A szakmai, üzleti tudásunkon túl az erős alkalmazkodó és együttműködő képességünkben. A mentális és lelki erőnkben. Azaz a visszapattanási képességünkben, a rezilienciánkban.

Leadtam a rendeléseket. Megtöltöttünk két 40 lábas konténert, amely fél évvel a gondolat megszületése s a termékek elkészítése után elindult Magyarországra. 2022 decemberében pedig megnyílt a bolt.

Sokszor kicsinek és kevésnek gondolom azt, amit teszek, amennyit és ahány embernek segítek. De ilyenkor mindig eszembe jutnak legkedvesebb mentorom, Tony Robbins szavai:

„Bármit el lehet érni egy erős miérttel. Amikor a globális kihívások lehetetlennek vagy elsöprőnek tűnnek, fontos emlékeztetnünk magunkat arra, hogy minden az EGY-gyel kezdődik. Amikor elég erős a MIÉRT. Mindannyiunkkal kezdődik. Veled is kezdődik! Mert egyetlen cselekedet százak, ezrek, milliók, sőt milliárdok katalizátorává válhat; amikor az emberi szellem és a rendíthetetlen cél tüze lángra gyújt bennünket.”

Nos, hát az én kis szikrám begyújtása után – ami elsőre tényleg lehetetlennek tűnt a globális kihívások erejével szemben – ott álltunk Mariannával az első konferencia-kiállításunkon, ahol a történetmesélésem ezen pontján Marianna így szólt: „Van egy kéziratom. Egy készülő új könyvem az üzleti rezilienciáról. Kiadót keresek rá…”

Egy gondolat suhant át rajtam Richard Bach Illúziók című könyvéből:

„Minden ember, minden apró mozzanat életedbe úgy kerül, hogy magad vontad oda. Az pedig, hogy most mit kezdesz velük, rajtad áll.”

A válaszomat és a folytatást pedig már kitalálod, hiszen a kezedben tartod a könyvet.

Legyen ez a könyv egy kis szikra számodra és munkatársaid számára, hogy készen állhassatok a kihívásokra, erős visszapattanási képességgel rendelkezzetek, és ha kell, akár a kis cserépdarabkáitokat is össze tudjátok ragasztgatni.

Nagyon nagy örömömre szolgál az, hogy én lehetek a közvetítő csatorna, amely által ez a hasznos tudás eljuthat hozzád és kollegáidhoz.

Kívánom, hogy sikeresen vegyetek minden előttetek álló jövőbeni akadályt, élvezzétek az olvasást, merítsetek erőt a jobbnál jobb tanmesékből, a hírességek történeteiből és a klassz vállalati példákból. Mert a reziliencia olyan készség, amely fejleszthető, tanulható. Rendelkezz vele te is!

Köszönjük Bencének (booxpert.hu), hogy ismét gondoskodott egy fontos könyv megszületéséről, és köszönet Lucának, Marianna nagylányának a könyvet illusztráló csodás rajzocskákért és ábrákért.

Forray Niki

az Ünnepek Áruháza és a Santai Home&Living

alapító tulajdonosa, a könyv kiadója

forrayniki.hu

ÚTMUTATÓ – KEZDD ITT AZ OLVASÁST!

Ha legszívesebben átugranád ezt a fejezetet, akkor fékezz le, állj meg! Átugorhatod ugyan, de lehet, hogy akkor pont a lényeg vész el. Bár talán sok száz szakkönyvet elolvastál már életed során, azért azt mindketten tudjuk, hogy minden könyv pont annyit tud hozzátenni az életedhez, vállalkozásodhoz, működésedhez, amennyit megvalósítasz belőle.

Ha rugalmasabb akarsz lenni a gyorsuló változások örvényében, jó, ha vannak iránymutatások, amelyekre támaszkodhatsz. Felfedezhetsz mindent te magad is, vagy építhetsz mások ismereteire. Az elmúlt közel egy évtizedben coachként támogattam kis és közepes vállalatok vezetőit és tulajdonosait, így első kézből van tapasztalatom a vállalkozások működéséről.

Azt megelőzően az egyik legnagyobb, legismertebb multi nemzetközi trénere és oktatási menedzsere voltam. Közel húsz évet töltöttem tehát a munkatársak kiválasztásával, fejlesztésével, koordinálásával. Trénerként, HR-esként és coachként is tudom, hogy minden vállalkozás fejlődésének felső plafonja a vezető fejlődési képességével esik egybe. Ugyanígy: a vállalkozás rugalmassága is a vezető rugalmasságától függ.

Minden vállalkozás fejlődésének felső plafonja a vezető fejlődési képességével esik egybe.

A reziliencia tehát nem csupán korunk divatos buzzwordje vagy hívószava: nem véletlenül került a figyelem középpontjába az elmúlt néhány évben, nem véletlenül írnak könyveket, tartanak tréningeket a témában. Olyan fontos szerepe van, amit nem is sejthetünk mindaddig, amíg el nem mélyülünk a megismerésében.

Három kiemelkedően fontos cél miatt írtam meg a könyvet:

1. Tudatos szintre emelni a rezilienciát. Fontosnak tartom, hogy legyen róla fogalmunk, kerüljön be a köztudatba a kifejezés, de sokkal inkább maga a jelenség. Hiszen minél többet tudunk egy dologról, annál könnyebb felhasználni, megérteni, fejleszteni és úgy egyáltalán: elfogadni a létét. Merthogy a reziliencia – fura neve ellenére – egy létező jelenség. Használjuk, építünk rá, mégsem tudjuk, hogy mi ez, és hogyan fordíthatnánk a javunkra. Az első és legfontosabb feladat tehát az, hogy tudatosítsuk.

2. Cselekvésre ösztönözni. Amit nem ismerünk, attól tartunk. Nem tudjuk, hogy mi hogyan fog alakulni, ezért inkább óvatosak vagyunk, kivárunk. De ahogy álló autót sem lehet irányba kormányozni, úgy új ismeretet sem lehet csupán könyvből és elméleti síkon elsajátítani. Javaslom, hogy az itt megismert elvek mentén próbálkozz, kezdd el beépíteni a tudásanyagot a mindennapjaidba, úgy tudod rezilienssé fejleszteni magad. Cselekvés nélkül az egész könyv céltalan és értelmetlen (mint a nyári ruha mellénye – ahogy Rejtő Jenő fogalmazott, bár ő egészen másra értette). Ha viszont az alapokat, az irányvonalakat érted, a cselekvés is könnyebb lesz. A könyvben található keretrendszer mentén kifejezetten javasolt az egyes attitűdök és képességek fejlesztése, átültetése a gyakorlatba.

3. Felmentést adni: lehet hibázni. Ez bizony hihetetlenül fontos célja a könyvnek. Elfogadni azt, hogy hibákon keresztül vezet az út a tökéletes (vagy a tökéletesnek látszó) felé. A reziliens, azaz rugalmas megközelítésnek tulajdonképpen pont az az alapja, hogy elfogadóan állunk a nehézségekhez: visszapattanunk, amennyiben ez szükséges, újrapróbáljuk, ami nem ment elsőre (másodikra, harmadikra…), mert ezek mentén a kudarcok mentén tanulunk, ezek mutatnak új utakat, ezek teszik lehetővé, hogy megtaláljuk azokat a megközelítéseket, amelyek elsőre nem voltak kézenfekvőek.

Ez a könyv a korábbi, coachként szerzett tapasztalataim esszenciája. Nem csupán a fejlesztendő területekkel szeretnélek megismertetni, hanem – vagy talán sokkal inkább – azt is meg akarom mutatni, hogy vállalkozóként és vezetőként neked van a legnagyobb szereped abban, hogy a vállalkozásod hogyan működik, hogy a szemléletmódod a céljaidat szolgálja-e, vagy sem.

Te vagy a kulcsa annak, hogy a vállalkozásod alappillérei elég erősek-e, betöltik-e azokat a funkciókat, amelyek érdekében a vállalkozásod egyáltalán létrejött. A fennmaradás és fejlődés – mint tudjuk – nem csupán a külső gazdasági körülmények függvénye. Legalább akkora, ha nem nagyobb szerepe van benne a rugalmasságnak, a vállalkozói rezilienciának. Ezt járjuk körbe a könyv fejezeteiben. Látni fogod, hogy a reziliencia nem egy adottság, sokkal inkább folyamatként vagy készség-, képességegyüttesként értelmezhetjük.

Szó lesz tudatosságról, hozzáállásról, kudarcról, majd a könyv második felében egész konkrét készségeket és erőforrásokat nézünk végig, amelyeken keresztül gyakorlati szinten is megérthetjük és fejleszthetjük a rezilienciánkat. Megnézzük, hogy mi az a 3 attitűd és 4 képesség, amelyek alapvetően meghatározzák a rezilienciát, és ajánlok konkrét megküzdési stratégiákat is. Melyek azok az erőforrástankok, amelyeket fel kell töltenünk, hogy legyen erőnk újra és újra nekifutni a nehézségeknek, legyen erőnk megoldásokat keresni, legyen erőnk – minden szinten – újra próbálkozni? Végül pedig nagyon röviden azt is megnézzük, hogy mi az az 5 akadály, amely meggátolhatja, hogy egyáltalán elinduljunk ezen az úton, hogy a nehézségekből sikereket kovácsoljunk.

Mindeközben persze rengeteg jó példát és történetet is olvashatsz – hiszen fontos, hogy nem vagy egyedül ezen az úton, ugyanakkor láthatod azt is, hogy földöntúli képességek sem szükségesek ahhoz, hogy rugalmasabb legyél akár vezetőként, akár vállalkozóként.

Ha úgy tetszik, ez egy kézikönyv, egy használati útmutató, hogy beállíthasd magadnak a rezilienciaszintedet. A felsorolt elemek akkor működnek jól, ha egyensúlyt tudsz teremteni köztük. Az a jó, ha ezeket végignézve felismered, hogy valahol hiány mutatkozik, máshol pedig túltolod a dolgot, mert ezzel kompenzálsz.

Lesznek olyanok, amelyeket már használsz is ösztönösen, hiszen ezekben jó vagy, ezekkel a készségekkel vagy attitűddel születtél – és lesznek olyanok, amelyek hiánya vagy gyengesége akadályoz abban, hogy elérd a kitűzött céljaidat. Minden általam felsorolt elem fejleszthető – ezért csak rajtad múlik, hogy bővíted-e a rendelkezésedre álló eszközpalettádat, és elkezded-e tudatosan használni, vagy mész a megszokott úton, tudva, hogy akkor csak azt leszel képes elérni, amit az eddigi eszközeiddel már elértél, vagy ami éppen karnyújtásnyira van.

Lehetséges ugyanis, hogy számodra természetes az elfogadás és a türelem, de hiányterület az önmotiválás és az önszabályozás. Ilyenkor bizony érdemes azokat fejleszteni, ahol nem vagy elég erős (és itt az elég szón van a hangsúly), hiszen minden lánc csupán olyan erős, mint a leggyengébb láncszeme. Nem vagyok híve annak, hogy megpróbáljunk mindenből kiválóak lenni – ez csak életre szóló frusztrációt okozna –, de abban hiszek, hogy ki tudjuk iktatni a hátráltató tényezőket azáltal, hogy elfogadható szintre hozzuk a gyengébb területeinket.

Ez a könyv tehát szól azoknak is, akik most kezdik a vállalkozást, hiszen a megfelelő gondolkodásmóddal könnyebb egyensúlyban maradni, és szól azoknak is, akik már hosszú ideje, akár évtizedek óta foglalkoznak üzleti tevékenységgel. Minél tudatosabban közelíted meg a vállalkozásod emberi oldalát, annál egyszerűbb és kiszámíthatóbb lesz az üzleti, gazdasági tevékenységed is.

Egyáltalán nem ajánlom viszont ezt a könyvet azoknak, akik úgy érzik, már nincs hová fejlődniük, akik úgy hiszik, hogy ez csak pszichoblabla, és csak az az elfogadható észérv, amely mögött forint, euró vagy dollárjel van. (Valójában minden elem forintosítható, illetve igazolható a gazdasági haszna, de nem egy az egyben konvertálható pénzügyi értékekre. Mert hogyan fejezed ki pénzügyi eredményként, hogy nem égsz ki vezetőként? És hogyan váltod pénzre, hogy megérted a változási ciklusok fontosságát és szerepét a gazdasági tevékenységedben?)

HOGYAN LEHET HASZNOS EZ A KÖNYV?

Az, hogy egyszer végigolvasod, még nem fog semmit megváltoztatni sem az életedben, sem a vállalkozásodban. Lehet, hogy majd hümmögsz egy-egy résznél, másoknál bólogatsz, de attól, hogy „befogadod” a rezilienciáról szóló anyagot, egyáltalán nem leszel reziliens. Ahhoz, hogy azzá válj, a legfontosabb, amit tehetsz, hogy tudatos vagy: kiemelsz részeket, átülteted a gyakorlatba, megfigyeled. De még ezzel sem éred el a lehetőségeid csúcsát.

Biztosan ismered Malcolm Gladwell elméletét a tízezer órányi gyakorlásról, azaz hogy átlagosan ennyi óra gyakorlás tesz kiemelkedővé egy területen. Csakhogy ez így ebben a formában nem teljesen igaz. Nemcsak a gyakorlás mennyisége, hanem annak minősége is számít. Hány olyan vállalkozót ismersz, aki régi motoros, de nem mennél hozzá tanulni? Attól, hogy én elkezdek a zongorán klimpírozni, és sok ezer órát fektetek a gyakorlásba, nem leszek előadóművész.

A gyakorlásnak csupán egy kis hányada zajlik abban a tanulási sávban, ami épphogy meghaladja az addigi képességszintet – ez a tanulási zóna, ebben tudunk fejlődni –, de még nem okoz stresszt, pánikot. Ezt bizony nagyon nehéz egyedül elérni. Ehhez leggyakrabban egy mentor, egy segítő, egy coach szükséges. Ők képesek abban a feszített szakaszban tartani a fejlődést, és visszajelzést adni, ami garantálja a fejlődést. Nem véletlen, hogy az igazán jelentős gazdasági szereplők – akikre felnézünk, akik tartósan kiemelkedő eredményeket érnek el – mind fenntartanak egy ilyen fejlesztői hálót maguk körül. Ők nem dolgoznak egyedül, nem magányos farkasok, és nem cipelik a hátukon az összes terhet. Mastermind-csoportokkal, mentorokkal és coachokkal veszik körül magukat, mert tudják, hogy így a lehető legeredményesebb a haladás.

Ezzel a könyvvel tehát nem csupán az a cél, hogy megértsd a rezilienciát, hanem hogy tudatossággal, gyakorlással és külső szakértői támogatással rezilienssé válj.

És kérlek, nyisd meg magad az információk előtt a jól ismert történettel:

Nan-in, a Meidzsi-korban élt japán mester vendégül látott egy egyetemi professzort, aki a zen után érdeklődött. Nan-in teával kínálta. Már csordultig volt a látogatója csészéje, de ő csak öntötte tovább. A professzor egy darabig türelemmel figyelte, hogy mi történik, de aztán nem tudta fékezni magát, és kifakadt:

– Már csordultig van. Nem fér bele több!

– Csakúgy, mint a csésze – mondta Nan-in –, te is csordultig vagy a saját véleményeddel és bölcselkedéseddel. Hogyan mutassam meg neked a zent, ha nem üríted ki előbb a csészéd?

Jó munkát kívánok ezen a könnyűnek talán nem nevezhető, ám annál kalandosabb úton!

1.

FEKTESSÜK LE AZ ALAPOKAT:
MI A REZILIENCIA?

„Nem az a dicsőség,
hogy soha nem bukunk el,
hanem az,
hogy mindig felállunk.”

TONK EMIL

Tekintve, hogy az egész könyv a rezilienciáról szól, kezdjük az alapokkal, és nézzük meg a szó jelentését, és amit ahhoz érdemes tudni, hogy tovább tudjunk haladni a témában.

Bár szerencsére a reziliencia kezd ismert fogalommá válni, magát a szót még mindig nem mondanám közismertnek, annak ellenére sem, hogy a jelenséget létezőnek és ismertnek mondhatjuk. Tudjuk, hogy vannak emberek, akik plakátarcai is lehetnének, míg mások csak hosszas próba-szerencse alapon sajátították el a visszapattanás művészetét. A cél természetesen az, hogy sokkal tudatosabbá váljunk ezen a területen – ehhez pedig célszerű megismerni legalább fogalmi szinten a rezilienciát.

A reziliencia az eredeti állapot visszanyerésének a képessége.

A reziliencia az eredeti állapot visszanyerésének a képessége. Fizikai tárgyról vagy objektumról beszélve az a képesség, hogy a behatás után visszanyerje az eredeti állapotát és alakját anélkül, hogy tartósan sérülne.

A wikipedia.org meghatározása a következő: „A reziliencia általános értelemben rugalmas ellenállási képesség, azaz valamely rendszernek – legyen az egy egyén, egy szervezet, egy ökoszisztéma vagy éppen egy anyagfajta – azon reaktív képessége, hogy az erőteljes, meg-megújuló vagy akár sokkszerű külső hatásokhoz sikeresen adaptálódjék. A reziliencia a pszichológiában lényegében azt a tulajdonságot vagy helyesebben képességet jelöli, hogy az ember gyorsan vissza tudja nyerni eredeti, jó állapotát testi-lelki szenvedés, illetve nehéz élethelyzetek átélése után.”[2]

A Mindset-pszichológia oldalon a következő leírást találjuk:

„Werner és Smith (1982) meghatározása alapján a reziliencia olyan képesség, amely csökkenti a külső stresszorok hatását és mérsékli a belső sérülékenységet. Masten (1990) szerint a pszichés rugalmasság lehetővé teszi a sikeres alkalmazkodást a kihívást jelentő vagy fenyegető körülmények esetén egyaránt. Garmezy (1993) pedig olyan képességként írta le a rezilienciát, amely a sérülés, bántalmazás vagy trauma utáni felépülést és az adaptív viselkedés fenntartását teszi lehetővé.

Masten (2001) megfogalmazása szerint a reziliencia olyan személyiségjegy, amely szorosan összefügg az adaptációs képességekkel. A rezilienciával jellemezhető személy további jellemzői között szerepel például a belső kontroll, az empátia, az optimizmus, a pozitív énkép, a változások pozitív kezelése és az én-hatékony viselkedés.”[3]

Ezek után megállapíthatjuk, hogy a reziliencia gyakorlatilag a visszapattanás képessége. Bármilyen rendszerre igaz és használható: legyen az üzleti vállalkozás, egyén, biológiai rendszer, ökoszisztéma, város vagy szervezet – szinte minden rendszer rugalmasságának meghatározását leírhatja.

Azok a rendszerek, amelyek rugalmasak, egy külső behatás esetén képesek visszanyerni a behatás előtti állapotukat, képesek relatíve rövid időn belül folytatni a működésüket anélkül, hogy tartós sérülést szenvednének el.

Vagy hogy lényegesen hétköznapibb módon közelítsük meg ezt a kérdést, a következő tanmese remekül illusztrálja a rezilienciát:

Egy nap a paraszt szamara beleesett a kútba. Az állat órákon át szánalmasan bőgött, miközben a paraszt megpróbált rájönni, mit is tehetne.

Végül úgy döntött, hogy az állat már öreg, és a kutat is ideje már betemetni – nem éri meg kihúzni az öreg szamarat.

Áthívta a szomszédjait, hogy segítsenek. Mindegyik lapátot fogott, és elkezdtek földet lapátolni a kútba. A szamár megértette, mi történik, és először rémisztően üvöltött, de aztán mindenki csodálatára megnyugodott.

Pár lapáttal később a paraszt lenézett a kútba. Meglepetten látta, hogy minden lapátnyi föld után a szamár valami csodálatosat csinál: lerázza magáról a földet, és egy lépéssel feljebb mászik. Ahogy a paraszt és a szomszédjai tovább lapátolták a földet, hamarosan mindenki ámulatára a szamár átlépett a kút peremén, és boldogan elsétált.

Az élet mindenfajta szemetet és földet fog rád lapátolni. A kútból kimászás trükkje, hogy lerázd magadról, és tegyél egy lépést.

Minden probléma csak egy lehetőség a továbblépésre. Mindig van kiút, ha nem adod fel, nem állsz meg. Rázd meg magad, és lépj egyet feljebb!

Az, hogy egy gazdasági társaság vagy üzleti ötlet sikere kizárólag a gazdasági helyzettől, a külső körülményektől függ, egyáltalán nem igaz. Ez olyan, mintha azt állítanánk, hogy kizárólag a tengertől függ, hogy tudunk-e úszni. A tenger nyilvánvalóan ad egy közeget hozzá: lehet mély vagy sekély, lehetnek nagyok a hullámok, lehet csendes, de az úszó képessége, tudása alapvető fontosságú. Minél gyakorlottabbak vagyunk, minél többször úszunk, minél tudatosabban fejlesztjük a technikánkat, és minél jobban ismerjük és alkalmazkodunk a körülményekhez, annál könnyebben küzdünk meg a külső környezet által befolyásolt lehetőségeinkkel.

Mivel a gazdasági körülmények és egyéb külső tényezők nagyon összetettek és időről időre változnak, ezért nem is ezekre fogok most koncentrálni, hanem az emberi tényezőre, a vállalkozói rezilienciára.

KAVICS A CIPŐDBEN

„Alakítsd a kudarcaidat sikerré. A csüggedés és a kudarc a siker két legbiztosabb lépcsőfoka.”

Dale Carnegie

Azt mondják, hogy a csendes tengeren nem terem képzett (vagy ügyes) matróz.[4]

Összességében és általánosságban kijelenthetjük, hogy nem igazán szeretjük a nehéz helyzeteket, a változást, az emberpróbáló feladatokat. Mert bizony az ember alapvetően így van összerakva: a túlélés záloga az, hogy a lehető legkisebb energiabefektetéssel haladjon és élje túl a mindennapokat. Ehhez pedig éppen a csendes kiszámíthatóság, a szokásrendszerek, a változatlan és kihívásmentes környezet fogja hozzásegíteni.

Mielőtt felvonnád a szemöldöködet, hogy ez sem rád, sem a környezetedre nem igaz, hadd emeljem ki az előző bekezdés kulcskifejezését: túlélés. Ha vállalkozó vagy, vagy ha formálisan még nem vagy az, de a működésed hasonlít egy vállalkozóéra, akkor könnyen lehet, hogy téged egészen más dolgok mozgatnak, más dolgok jellemeznek, és máshogyan látod a világot. Direkt keresed a problémákat, keresed a nehézségeket, a megoldandó helyzeteket, mert úgy látod, hogy ezek visznek előrébb, így lehet fejlődni. És persze ugyanez igaz a vezetőkre is: azokra, akik a szívükben is vezetők, nem csupán a pozíciójuknál fogva.

Ez a viselkedés is létező és valid jelenség, ám sokkal kevesebb embert jellemez, mint a túlélőmentalitás. Ha nem így lenne, már réges-rég kihalt volna az emberi faj. Az újszerű helyzetek ugyanis újszerű megoldásokat kívánnak, újfajta hozzáállást – amit viszont nem biztos, hogy magas túlélési ráta jellemez. Hosszú távon a kettő együtt határozza meg az előrelépést.

Ahhoz tehát, hogy fejlődés is bekövetkezhessen, és ne csupán a túlélés legyen az egyetlen elvárásunk, időnként szembe kell néznünk olyan helyzetekkel is, amelyek nem a korábbi forgatókönyvek szerint zajlanak. Olyan szituációkkal, amelyek tökéletesen szembemennek a korábbi tapasztalatainkkal. Ezekre ugyan tudunk átmeneti megoldást, vagy akár ki is bírhatjuk őket, ha felcímkézzük az „átmeneti időszak” túlélőcímkével, de újra és újra sokkot fognak okozni, valahányszor előkerülnek a jövőben. Erről írok még részletesebben a komfort- és egyéb zónákról szóló alfejezetben (56. oldal), itt csupán arra kívánom felhívni a figyelmet, hogy a hosszabb távon megjelenő fejlődést megelőzik olyan események vagy körülmények, amelyek addig nem látott megoldást, újszerű megközelítést kívánnak.

Ez rendkívül lényeges momentum a változás irányába – hiszen ha minden maradna a régiben, ha nem állnánk újszerű problémák előtt, amelyekre az addigi megoldáskészletünk nem használható, soha nem keresnénk más utakat. Megpróbálhatjuk átvészelni az időszakot, kibírni, meglapulni, minél kevesebb cselekvéssel megúszni a dolgot, ez is egy módszer a túlélésre, de csak a túlélésre. Mert új megközelítést bizony nem tanulhatunk belőle. Újat, egyszerűbbet, mást.

Lássuk be: a többség nem fog újszerű problémamegoldást keresni, ha a régi módszer betölti a funkcióját – hiszen akkor tulajdonképpen el lehet evickélni a már ismerttel.

A lényegi gondolat azonban az – és ha már vállalkozói mentalitásról beszélünk, akkor ez kiemelten fontos –, hogy légy rendben a kényelmetlenséggel! A kényelmetlenséggel, amely az új helyzet vagy a keresés alatt álló új megoldás velejárója. A kényelmetlenséggel, amely a változás előszele. Azzal a kényelmetlenséggel, amelyik felnyitja a szemed arra, hogy ez nem a jó, nem az optimális megoldás, hogy változtatásra van szükség. Ez semmiképpen sem az a fajta kényelmetlenség, hogy bár nem szolgál minket a helyzet, de azért kibírjuk valahogy.

A kényelmetlenség a kavics a cipődben – arra ösztönöz, hogy változtass.

Nem mindegy, hogy mi a mozgatórugója, mi a motivációja ennek a kényelmetlenségnek. A megúszás, a kibírás vagy éppen a változtatás szándéka, az, hogy megoldjunk egy nehéz, kellemetlen, nem előremutató helyzetet? Ha az utóbbi, akkor szinte biztos, hogy számos ilyen alkalom lesz még, hiszen a fejlődés sohasem lineáris, sohasem kiszámítható és egyenletes. A fejlődés újabb eredményeket hoz, ami újabb változást generál, amihez megint csak lépnünk kell. De hiszen vállalkozóként vagy vezetőként te is ismered ezt az állapotot – vagy ha nem vagy még ebben a helyzetben, akkor jó, ha tudod, hogy ez vár rád, ha elindulsz az úton.

Ez tulajdonképpen nem más, mint a kavics a cipődben. Nagyon sokáig elbiceghetsz így is, hozzá is szokhatsz a fájdalomhoz, megtanulhatsz úgy járni, hogy lehetőleg a legkevesebb fájdalmat okozza számodra, sőt, lesznek időszakok, amikor kimondottan észrevétlen marad az a fránya kavics. De attól még ott lesz. Nem tudod, hogy mikor kezd újra nyomni, és hogy milyen károkat okoz hosszabb távon, de abban biztos lehetsz, hogy okozni fog.

Ugyanakkor dönthetsz úgy is, hogy a kavics egyáltalán nem való a cipődbe (még akkor sem, amikor éppen nem fáj), és kitalálod, hogyan szabadulsz meg tőle. A kavics az a kényelmetlenség, amelyik arra fog inspirálni, hogy változtass: akár úgy, hogy soha többé ne kerüljön bele a cipődbe, akár úgy, hogy a legegyszerűbb legyen kivenni, akár úgy, hogy kitalálod, mit lehet vele kezdeni. A pillangó története emlékeztet minket arra, hogy milyen szerepe van a nehézségnek az életünkben:

Egyszer egy fiú talált egy gyönyörű hernyót. Óvatosan felemelte, hazavitte és megmutatta az édesanyjának. Megkérdezte, megtarthatja-e, mire az édesanyja azt felelte, hogy ha gondját viseli, igen.

A fiú keresett egy nagy üveget, rakott bele leveleket, hogy legyen a hernyónak mit enni, egy botot, amelyre fel tud mászni. Mindennap figyelte, hogy mi történik az üvegben, és hozott friss leveleket is.

Egy nap a hernyó felmászott a botra, és furcsán kezdett viselkedni. A fiú aggódva hívta az édesanyját, aki azonnal tudta, hogy a hernyó bebábozódik: elmagyarázta, hogy olyan változás következik be hamarosan, amelynek során a hernyóból pillangó lesz.

A fiú nagyon izgatott lett, hogy micsoda változáson fog keresztülmenni a hernyó. Figyelte mindennap, várta, hogy a pillangó előbújjon. Egy nap elkezdődött. Egy aprócska lyuk jelent meg a bábon, amelyen a pillangó megpróbálta átküzdeni magát.

Először a fiú nagyon izgatott lett, majd aggódni kezdett. A pillangó erősen küzdött, hogy kibújhasson a bábból. Úgy tűnt, nem sikerül neki. Elszántan próbálkozott, de látszólag nem jutott egy kicsit sem előrébb.

A fiú annyira aggódott, hogy elhatározta: segíteni fog a pillangónak. Elszaladt ollóért, és kitágította vele a lyukat – így a pillangó könnyedén kibújhatott.

Ahogy azonban kibújt, a pillangó teste duzzadt volt, a szárnyai pedig aprócskák. A fiú továbbra is figyelte a pillangót, és várta, hogy a szárnyak megszáradjanak, megnőjenek, hogy a duzzadt testet elbírják. Tudta, hogy a lepke törzse kisebb lesz, a szárnyai pedig csodásan nagyra nőnek.

De egyik sem következett be.

A pillangó így élte le az életét: duzzadt testtel és zsugorodott szárnyakkal mászott. Soha nem volt képes repülni.

A fiú megpróbálta megfejteni, hogy mi lehetett a baj. Az édesanyja elvitte egy tudóshoz, akivel beszélhetett.