Zoltán Nemes

Kilépés a függőség rabságából - Út egy szebb jövő felé

Kilépés a függőség rabságából

Út egy szebb jövő felé

Szerző: Nemes Zoltán

Copyright © 2025 by Nemes Zoltán

Első kiadás, 2025

Minden jog fenntartva!

E könyvet vagy annak részleteit bármely formában

reprodukálni vagy közölni csak a szerző

előzetes engedélyével lehet.

ISBN 978-615-02-3869-2

Előszó

Ez a könyv nem egy elméleti útmutató. Nem tudományos tanulmány a függőségről, és nem is sikertörténetek gyűjteménye. Ez a könyv egy belső út térképe – azoknak, akik már jártak a sötétségben, és azoknak is, akik még csak most veszik észre, hogy nem a jó irányba tartanak.

A függőség nem csupán egy rossz szokás. Sokkal mélyebb annál. Egy belső hiány próbálkozása arra, hogy betöltse magát. Menekülés, altatás, túlélés. És éppen ezért a gyógyulás sem csupán a szer elhagyása – hanem egy teljes újratanulása annak, hogyan lehet élni. Érezni. Kapcsolódni. Bízni.

Ebben a könyvben nem recepteket találsz, hanem kapaszkodókat. Kérdéseket, gondolatokat, felismeréseket és gyakorlatokat, amelyek segítenek szembenézni azzal, ami nehéz – és elindulni valami új felé. Őszintén, esendően, de mindig reménnyel.

Ezt a könyvet azoknak írtam, akik már mondták ki azt a mondatot: „elég volt”. Akik már próbálták, elbuktak, újrakezdték – és talán már nem is hisznek abban, hogy lehet másképp. De lehet. Nem könnyen. Nem gyorsan. De lehet.

Ha te is úton vagy – vagy csak keresed még az első lépést – remélem, hogy ez a könyv társnak szegődik melléd. Nem mint útmutató, hanem mint valaki, aki már járt ott, ahol te most állsz.

Mert a gyógyulás lehetséges. És nemcsak túlélni lehet – hanem élni is.

Cím: Kilépés a függőség rabságából – út egy szebb jövő felé Szerző: Nemes Zoltán

Tartalomjegyzék

1. Bevezetés – Miért született ez a könyv?

2. Mi a függőség valójában?

3. A tagadás és önbecsapás börtöne

4. A mélypont: amikor már nincs tovább

5. A döntés pillanata

6. Az első napok nehézségei

7. A visszaesés természetrajza

8. Kapcsolatok romjai – és újjáépítésük

9. A szégyen és bűntudat feldolgozása

10. A test és lélek gyógyítása

11. A hit szerepe a felépülésben

12. A közösség megtartó ereje

13. Az új identitás kialakítása

14. A napirend, mint mentőöv

15. Az őszinteség: új alap az élethez

16. A megbocsátás útja

17. A jövőkép kialakítása

18. Az önbizalom visszaszerzése

19. Mások segítése: a felépülés továbbadása

20. Út egy szebb jövő felé

1. Bevezetés – Miért született ez a könyv?

Vannak pillanatok az életben, amikor az ember megáll. Talán nem szándékosan, talán nem is tudatosan, hanem mert már nincs tovább. Elfáradt. Elfogyott. Már nem tud hazudni magának, és nem tud menekülni a valóság elől. Ez a könyv pontosan ezekhez a pillanatokhoz szól. Azokhoz, akik eljutottak oda, hogy szembenézzenek magukkal – vagy legalábbis megálljanak egy percre, és megkérdezzék: így akarok tovább élni?

Ez a könyv nem egy elméleti tanulmány, nem pszichológiai értekezés, és nem is egy varázsrecept. Ez a könyv egy útitárs. Egy segítő kéz, amely nem húz erőszakosan, de ott van, ha megfogod. Egy hang, ami nem ítélkezik, nem erőltet, nem tud mindent – de végigkísér. Olyan valaki hangja, aki tudja, milyen belül vergődni, kívül mosolyogni, és éjszaka nem találni nyugalmat.

A függőség – legyen szó alkoholról, kábítószerről, játékról, kapcsolati vagy viselkedési függőségről – nem egyszerűen egy rossz szokás. Egy mély, belső hiány jele. Valami, amit nem kaptunk meg, vagy amit elveszítettünk. Valami, amit pótolni próbálunk, újra meg újra. És a függőségnek van egy különös dinamikája: minél inkább próbálod elfojtani a fájdalmat, annál jobban elmélyül. Minél többször mondod, hogy „csak még egyszer utoljára”, annál messzebbre sodródsz attól, aki valaha voltál.

Ez a könyv azokhoz szól, akik készen állnak arra, hogy ne csak a függőségükkel foglalkozzanak, hanem saját magukkal is. Mert a felépülés nem csak arról szól, hogy „nem használok”. Hanem arról is, hogy hogyan építem újra az életem. Milyen emberré szeretnék válni? Hogyan tudok újra bízni, újra kapcsolódni, újra érezni? Hogyan tanulok meg megbocsátani – magamnak és másoknak?

Ebben a könyvben végigvezetlek azon az úton, amelyet sokan már bejártak, és amelyet sokan éppen most járnak. Megmutatom, hogy nem vagy egyedül. Hogy a legmélyebb pont is lehet kiindulási alap. Hogy nem kell azonnal mindent tudnod – elég, ha hajlandó vagy elindulni. Minden fejezet egy állomás, egy újabb lépés az úton. Néha könnyebb, néha nehezebb. Lesz, ahol megállsz, lesz, ahol elbuksz. De minden lépés számít. Mert minden lépés távolabb visz a függőség rabságától – és közelebb önmagadhoz.

Ez a könyv azért született, hogy segítsen. Hogy amikor nem látod a kiutat, legyen egy térkép a kezedben. Nem tökéletes, nem teljes – de őszinte. És ha már csak annyit elér, hogy elhidd: lehetséges változni, akkor már volt értelme megírni.

2. fejezet – Mi a függőség valójában?

A legtöbben, ha meghallják a „függőség” szót, valamilyen szenvedélybetegségre gondolnak. Alkoholra, drogokra, cigarettára, esetleg játékszenvedélyre vagy gyógyszerekre. És bár ezek valóban látványos, súlyos formái, a függőség valósága sokkal mélyebben gyökerezik. Nem pusztán arról van szó, hogy valaki túl sokat iszik, használ vagy viselkedik egy adott módon. A függőség lényege nem a szer – hanem a menekülés.

A függőség egy olyan állapot, amikor valamit – bármit – arra használunk, hogy elkerüljük a valóságot. Hogy ne kelljen szembenézni a fájdalommal, az ürességgel, a szorongással, a hiányérzettel. A függőség az a belső késztetés, ami újra és újra arra hajt, hogy valamin keresztül – legyen az ital, játék, vásárlás vagy akár egy kapcsolat – megpróbáljuk betölteni azt az űrt, amit nem értünk, nem tudunk kimondani, de nap mint nap érzünk.

A legfontosabb igazság, amit meg kell értenünk: a függőség nem gyengeség. Nem erkölcsi hiba, nem jellemhiba, nem valami, ami „csak az akaraterő hiánya” miatt történik. A függőség a fájdalom nyelve. A hiány válasza. Egy eszköz, amit az agy és a lélek használ, hogy elviseljen valamit, amit másképp nem tud.

Sokan sokáig élnek úgy, hogy észre sem veszik, hogy függők. Mert a társadalom normalizálja bizonyos viselkedéseket – „mindenki iszik”, „csak szórakozik egy kicsit”, „stresszes a munkája, kell valami lazítás”. Mások pedig észreveszik, de szégyellik. Titkolják. Elbagatellizálják. Tagadnak. Mert a függőséggel való szembenézés nemcsak fájdalmas, hanem félelmetes is. Azt jelenti, hogy valamit el kell engednünk, ami – bármilyen romboló is – egy ideig a túlélésünket szolgálta.

De a függőség nem csak rombol. Tanít is. Arra kényszerít, hogy mélyebben ismerjük meg önmagunkat. Hogy meglássuk, hol szakadtunk el magunktól, mikor veszítettük el a kapcsolatot az érzéseinkkel, a testünkkel, a belső békénkkel. A függőség – bármilyen furcsán is hangzik – lehet az első jelzés, hogy valami nincs rendben, és változtatni kell.

Amikor valaki elkezdi megérteni, miért használ, miért ismétel, miért kapaszkodik egy adott viselkedésbe vagy szerbe, akkor elkezdhet mást választani. A tudatosság első lépése az őszinteség. Az, hogy nem kifelé nézek válaszokat, hanem befelé. Mert a függőség nem kívül van – bennem él. És így a megoldás is bennem kezdődik.

Nem baj, ha még nem tudod, mit kezdj ezzel az egésszel. Nem baj, ha haragszol, kételkedsz, félsz. A függőség nem egyik napról a másikra alakult ki – és a változás sem egyik napról a másikra történik. Ez egy folyamat. Egy utazás. És ennek az első állomása az, hogy nevén nevezzük, amivel dolgunk van.

A függőség nem csak az, hogy „túl sokat csinálok valamit”. A függőség az, hogy nem tudok nem csinálni valamit – akkor sem, ha árt. Akkor sem, ha fáj. És ha ezt megértem, akkor máris egy lépéssel közelebb kerültem a szabadsághoz.

A függőség több, mint egy rossz szokás

- A függőség nem egyszerűen egy rossz döntéssorozat.

- Az agy kémiai működését befolyásoló állapot, amely megváltoztatja az észlelést, a döntéshozatalt és a viselkedést.

- Akár alkoholról, drogokról, játékszenvedélyről, vagy akár munkamánia, társfüggőség, evési zavarok formájában jelentkezik, a gyökér mindig ugyanaz: valamit el akarunk kerülni, el akarunk nyomni vagy pótolni.