Keresd a szerző novelláit:

https://alomgyar.hu/kategoria/novellak

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

A remény hajnala 2015, 2017

A sötétség fogságában 2015, 2018

Eltitkolt múlt 2016

Viharos érzelmek 2016

Törékeny vonzerő 2017

Elvarratlan szálak 2017

Ördögi kísértés 2018

Arcátlan csábító 2018

Érzéki csábító 2019

Végzetes csábító 2019

Heather vonzásában (Bűnös viszony 1.) 2019

Joyce csapdájában (Bűnös viszony 2.) 2020

Elfojtott indulatok (Elfojtva 1.) 2020

Baljós szitakötő (Biztos menedék 1.) 2020

Törött szárnyakkal (Biztos menedék 2.) 2021

Elfojtott vágyak (Elfojtva 2.) 2021

Copyright © Anne L. Green

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Németh Renáta

Szerkesztette: Kalocsai Judit

Korrektor: Dér Adrienn

Tördelés: Dubecz Adrienn

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2021

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-5701-24-7

Öt szereplő, akinek a története még csak most kezdődik

JULIE ● AGNES ● AARON ● TAMMY ● JACK

JULIE

Az FBI jegyese

„Engem még a világosan hallható égi szózat sem győzne meg arról, hogy a nő a férfi nélkül szülhet, és hogy a halottak feltámadnak.”

(Johann Wolfgang von Goethe)

Apám mindig is egy gyenge, törékeny nőnek tartott, de közel sem voltam olyan ártatlan, mint azt a környezetemben élők feltételezték rólam. Teljesen céltudatosan és szabad akaratomból választottam a sorsomat. Az egész életemet titkok és rejtélyek övezték a családom előtt, ám én sosem éreztem úgy, hogy ne tudnám, hová vezet az utam. Az apám már gyerekkoromban próbált egy általa elképzelt mederbe terelni, csakhogy én sosem voltam az az engedelmes elsőszülött. Én ugyanis egy olyan jövőt álmodtam meg magamnak, amiben a magam ura lehetek, és soha senki sem mondhatja meg nekem, mikor mit tegyek.

Ez az elszánt elképzelés nyitotta meg előttem az FBI kapuit. Nem volt könnyű feltornáznom magam a ranglétrán egy olyan kemény világban, ahol a „gyengébbik nem” képviselőit alkalmatlannak tartják FBI-ügynöknek, és azt gondolják, hogy egy nő sosem tudna rendesen elsütni egy fegyvert. Éppen e miatt a csökönyös elképzelés miatt határoztam el, hogy bebizonyítom, nem csak egy szigorú tekintetű, öltönyös, napszemüveges férfi lehet jó ügynök.

Aztán egy szép napon felragyogott a szerencsecsillagom. Az FBI már hónapok óta igyekezett a közelébe férkőzni egy gazdag, agyafúrt bűnözőnek, de sorra halászták ki a tengerből a lebukott ügynökök hulláit. Ekkor léptem elő következő önjelöltként. Szó szerint bármire képes lettem volna, hogy a küldetésem sikerrel zárjam, akár az életem árán is.

Első lépésként meg kellett szakítanom minden kapcsolatom a családommal és a szeretteimmel. Akkorra az apámmal már megromlott a kapcsolatom annyira, hogy ne kelljen magyarázkodnom, hová megyek és kivel. Az egyetlen dolog, amivel nem számoltam, az a szerelem volt. A szerelem és Aaron Styles, akit habár minden erőmmel próbáltam távol tartani magamtól, ez teljességgel lehetetlennek bizonyult.

A helyzetem akkor vált végképpen abszurddá, amikor parancsba kaptam, hogy minden létező eszközzel kössem magam a célpontomhoz. Hamarosan kiderült, hogy a tervem siker koronázta: terhes lettem. Abban a pillanatban, ahogy ez kiderült, közelebb kerültem a céljaimhoz, mint valaha, de valami mégis megváltozott. Azelőtt nekem is voltak álmaim, vágyaim, de a lányom fogantatásával minden reményem tovaszállt, hogy egy boldog családban neveljem fel. Mégis tudtam jól, hogy mi a kötelességem, és hogy hol a helyem.

Felesküdtem az Amerikai Egyesült Államok alkotmányára, hogy minden körülmények között végrehajtom a feletteseim parancsait. Tettem ezt akkor is, amikor bebújtam az ország egyik legnagyobb bűnözőjének ágyába. Sokkal magasztosabb cél vezérelt, mint a szerelem. Mindenáron el akartam kapni, és rács mögé juttatni egy gyilkost, és ezért bárkit és bármit feláldoztam volna.

Egy hintaszékben ücsörögtem, a lányom apró testét a kezemben tartva, és csodáltam a gyönyörű, ártatlan arcocskáját. Már akkor tudtam, hogy habár egész életemben azt reméltem, ha gyermekem lesz, szerelemből fogan majd, így sem szerettem őt kevésbé, sőt!

– Hogy aludtál? – lépett fölém Curtis édesanyja, Agnes. Felpillantottam rá, és széles mosollyal az arcomon válaszoltam.

– Nem sokat, de olyan édes, hogy nem lehet rá haragudni – siklott vissza a pillantásom a lányomra.

Örültem is, hogy nem látja az arckifejezésemet, mert habár mindig nagyon kedves volt hozzám, remek emberismerő voltam, és átláttam a szitán. Pontosan tudtam, hogy nem tart engem többre, mint az édes kicsi fia kedvelt játékszerét. Tisztában voltam vele, hogy a minket érintő fontos döntéseket nem Curtis hozza meg, hanem ő.

– Biztos, hogy van elég tejed? Olyan sokat sír – tudálékoskodott.

Gyűlöltem, hogy árgus szemekkel követte minden mozdulatomat. Ha valaki, hát én tudtam, milyen veszélyes lehet egy mindenre elszánt nő, főleg, ha az egy védelmező anya.