Sky S.T.

A férjem egy jó pasi

„Jó pasi” sorozat – Második rész

Sky könyvek

Nr – 005

Magyarországon kiadja a

HELMA Kiadó

Copyright

Borítóterv – Cover page: Pető Fanni

Promóció Promotion: Pető Fanni

A szerző elérhetőségei

E-mail:      skybook0401@gmail.com

Weboldal:      Sky S.T. hivatalos írói oldal

Facebook:      Sky ST

Instagram:      Sky S.T. (@skys_t_)

TikTok:      sky_st_book (@sky_st_book)

YouTube:       Sky S.T. (@SkyS.T.)

Szerzői jog – Copyright: 2023 by © Sütő Éva (Sky S.T.)

Az elektronikus könyv külföldön megjelenik a szerző gondozásában:

Amazon.com

Google Play.com

Minden jog fenntartva – All right reserved

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy – visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, és a hivatalos promoter, aki rövid szakaszokat idézhet belőle.

Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

All rights reserved. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer and the promoter, who may quote brief passages.

This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

Az elektronikus könyvet kiadja Magyarországon a HELMA Kiadó

Cím: 8630 Balatonboglár Szabadság u. 75.

Telefon: +36 (30)499-34-77

E-mail cím: info@helma.hu

Webcím: www.helma.hu

A kiadásért felel a HELMA Kiadó ügyvezetője Dvariecki Bálint

Kiadás dátuma 2023.

ISBN: 978-615-6559-96-8 (.epub)

A szerzőről és a kötetről további információk elérhetők az alábbi internetes felületeken:

A HELMA kiadó hivatalos Weboldala: www.helma.hu

HELMA YouTube-csatorna: https://www.youtube.com/@HelmaKonyvek

HELMA Instagram: https://instagram.com/helmakonyvek?igshid=YmMyMTA2M2Y=

HELMA TikTok-csatorna: https://www.tiktok.com/@helma_konyvek

HELMA Facebook oldal: https://www.facebook.com/HelmaKonyvek

Helma Vendéghang podcast elérhetőségek:

Anchor.fm

Spotify

Google Podcast

Apple iTunes

RSS: https://anchor.fm/s/976b6eac/podcast/rss

Feliratkozás a kiadó hírlevelére: https://helma.hu/hirlevel-feliratkozas#maintitle

A Szerző támogatja a magyar könyv is magyar termék mozgalmat

Az MKMT mozgalom hivatalos weboldala: www.mkmt.hu

Email: info@mkmt.hu sky@mkmt.hu

Az MKMT mozgalom hivatalos Facebook oldala:

https://web.facebook.com/mkmtMozgalom

Az MKMT mozgalom hivatalos Instagram oldala:

https://www.instagram.com/mkmtmozgalom/

Az MKMT mozgalom hivatalos TikTok oldala: https://www.tiktok.com/@mkmt.mozgalom

Az MKMT Mozgalom hivatalos bloggerei:

Kovács Ágnes, a mozgalom nagykövete:

Magyar Szerzők Könyvei Blog: https://www.hungarybooks.hu/?m=1

Egy Hallássérült Lány Blog: https://www.facebook.com/hallasserultlanyblogja

TikTok: https://www.tiktok.com/@magyar_szerzok_konyvei?_t=8Z5DvtN3JIb&amp;_r=1

Instagram:

https://instagram.com/magyar_szerzok_konyvei_blog?igshid=YmMyMTA2M2Y=

Ajánlj könyveket Facebook csoport: https://m.facebook.com/groups/539898924908433/

Olvassunk Magyar Szerzőktől Facebook csoport: https://m.facebook.com/groups/2217845558312256/

Pálinkás Angéla:

Blog: https://angikonyvesblogja.blogspot.com/

Facebook: https://web.facebook.com/profile.php?id=100083622720403

Instagram: https://www.instagram.com/angelapalinkas/

TikTok: https://www.tiktok.com/@palinkasangela

Moly: https://moly.hu/tagok/angi_konyves_blogja

Regéczi Dóra

Blog: https://enkonyvek.blogspot.com/?m=1

Facebook: https://facebook.com/groups/547877614135241/?ref=share

Instagram: https://instagram.com/konyvek.birodalma?igshid=MzNlNGNkZWQ4Mg==

Moly.hu: https://moly.hu/tagok/konyvek_birodalma

Ryah Black:

Weboldal: Ryah naplója

Instagram: https://instagram.com/ryah.konyvespolca

TikTok: https://www.tiktok.com/@ryah.konyvespolca

Wattpad: https://www.wattpad.com/user/ryahblackwriter

Menyhei Mónika Moncsi

Moly.hu: https://moly.hu/tagok/moncsi22

Facebook: https://www.facebook.com/monika.menyhei/

Instagram: https://www.instagram.com/moncsimenyhei/

Tik-tok: https://www.tiktok.com/@moncsi19920416

Blog: https://valosaggavalt.blogspot.com

Sky S.T.

A férjem egy jó pasi!

Jó pasi sorozat

Második rész

Sky könyvek

Nr – 005

Eddig megjelent kötetek

Vigyázat sorozat megjelent tagjai:

1. Vigyázat! Jövök!

Jó pasi sorozat megjelent tagjai:

1. A szomszédom egy jó pasi

Lotte sorozat megjelent tagjai:

1. Lotte elveszti a szüzességét – Szállj velem!

Az Asperg család sorozat megjelent tagjai:

1. Emily (Első rész) – A nap, ami mindent megváltoztatott

Tartalomjegyzék

Hamarosan olvashatod ezt is:

Miért Sky?

Köszönetnyilvánítás

Előszó helyett bemutatom a szereplőket

1.fejezet

2.fejezet

3.fejezet

4.fejezet

5. fejezet

6.fejezet

7.fejezet

8.fejezet

9.fejezet

10.fejezet

11.fejezet

12.fejezet

13.fejezet

14.fejezet

15.fejezet

16.fejezet

17.fejezet

18.fejezet

19.fejezet

20.fejezet

21. fejezet

22.fejezet

23.fejezet

24.fejezet

25.fejezet

26.fejezet

27.fejezet

28.fejezet

29.fejezet

30.fejezet

31.fejezet

32.fejezet

33.fejezet

34.fejezet

35.fejezet

36.fejezet

37.fejezet

38.fejezet

Hogyan született A férjem egy jó pasi?

A szerzőről

A szerző eddig megjelent könyvei (részletek)

Hamarosan olvashatod ezt is:

Lotte elveszti a szüzességét – második rész

Bízz bennem!

Lotte végül nem csak elveszti a szüzességét, de megkapja élete első pofonját is. És megijed. Leginkább attól fél, hogy nagyapja most az egyszer nem siet a segítségére és nem húzza ki a slamasztikából, amibe belekerült. Ezért úgy dönt, szégyen a futás, de hasznos – és elmenekül otthonról. A véletlen, na meg a jó szerencse, Namíbiába sodorja.

Vigyázat! Nyaralok!

Folytatódik Ditte „csupa” jóindulattal és humorral teli ámokfutása, ezúttal Adam családjának birtokán, egy nemzetközi hírű üdülőfaluban. Ha Adam és a család nem vigyáz, kő kövön nem marad a kéthetes nyaralás végére. Persze minden jó, ha jó a vége, de azért mindenki megkönnyebbül, amikor Ditte és Adam végre kipihenik magukat és hazatérnek.

Az Asperg család – második rész

Emily 2

Az Asperg család egy több mint száz évet felölelő családregény. A családalapító Apollónia Ausztriában látta meg a napvilágot, egy osztrák gróf és egy cseléd balkézről született gyermekeként. Világháborúk és gazdasági válságok közepette alapozta meg a vagyonát merészséggel és okossággal. Emily az ő elsőszülött unokája, vele indul a sorozat. A történet a mában játszódik, de visszaemlékezések teszik kerekké a történetet.

Európa után most Dominikán folytatódik a történet. Még több titok tárul fel Emily múltjából, még jobban megérhetjük őt, hogy mi mozgatja. És egy kicsit jobban megismerhetjük Emily gyerekeit is, már ha a család túléli a titokzatos támadó ármánykodásait.

Szőke vagyok, na és?

Van, aki házat, értékpapírt örököl, mások adósságot. Lily, a sikeres stylist azonban egy három hónapos kislányt. A Bahamák helyett a kórházba megy, hogy hazavigye az örökségét. Anna egy bébi-terminátor, aki édes mosollyal a száján zúzza szét Lily magánéletét. De nem kíméli az ügyfeleit sem, kivéve, ha valaki, mint Edward, szimpatikus neki. Lilynek szüksége lesz minden találékonyságára, de főleg a humorára, hogy összeszokjon Annával és felépítse kettőjük életét.

Ping-pong

Ping-pong, száll a labda, egyik végétől a másikig az asztalnak. Szegény Riana élete is ilyen. Felelőtlen anyja hol magához veszi, hol visszaküldi nővéréhez, aki az egyetlen biztos pont lesz a kislány életében. Mégis, amikor Magdalena magához akarja venni Rianát, testvére, sőt a szülei is ellene fordulnak, és elérik, hogy a bíróság elutasítsa a kérelmet. Riana még túl fiatal ahhoz, hogy figyelembe vegyék a véleményét. Tizennégy évesen azonban kezébe veszi a sorsát.

Szívfacsaró történet arról, hogy mihez vezet a felelőtlen gyerekvállalás, és hogy a törvények mechanikus alkalmazása mennyi tragédiát okozhat.

Miért Sky?

Afrikában imádják a beszélő neveket. Spice (fűszer), Prosper (boldogulni), Rorisang (dicséret – vallásos értelemben), Princess (hercegnő), Mpo (csésze), Busani (menj tovább), Masentle (jó modor), Nhlanhla (jó szerencsét) stb.

Egy zulu barátom nevezett el Sky-nak, a nagyratörő terveim miatt.

Aztán megszerettem ezt a nevet.

Nem csak azért, mert hízelgő rám nézve. Elnevezhetett volna a kígyónak, sáskának, vagy bármi másnak, ami negatív üzenetet közvetít, mint a Yehluleka (elbukik), vagy sértő minden nőnek, aki kicsit is hiú, mint az Isalukazi (öregasszony), hiszen én csak egy „fehér nő” vagyok a „fekete Afrikában”.

Azért tartom hízelgőnek a Sky-t, mert reményt keltő. Mindig kívülálló voltam és leszek itt. Soha nem fogok tudni közel kerülni az itt élő emberekhez, pusztán azért, mert az ő bőrük színe sötétebb, mint az enyém.

De, amikor a távolba nézek, akkor úgy érzem, hogy valahol messze, mégis összeér az ég és a föld.

Üdvözlettel
Sky

Köszönetnyilvánítás

Köszönöm mind a hét tanító néninek, hogy az első osztályban megtanítottak írni és olvasni. Megnyitották előttem a világot és elindítottak, neki a nagybetűs ÉLET-nek.

Köszönöm Klára nagyinak, hogy megszerettette velem a könyveket, az olvasást.

Köszönöm a gödöllői reptér ejtőernyőseinek, hogy befogadtak maguk közé, és megmutatták, hogy lehet egy barátságot akár életünk végéig is ápolni, fenntartani.

Köszönöm Palotai Nándinak az önzetlen barátságát, a sok átnevetett délutánt a repülőtereken, a tandemugrást, a műrepülést. Bár csak hosszabb életet kaptál volna az égiektől, barátom!

Köszönet Dutch-nak, hogy még mindig kitart mellettem. Számomra te vagy a legjobb pasi! Imádlak.

Fay, lassan egy egész könyvet kellene írnom arról, hogy mi mindent köszönök neked. A borítókat, a sok-sok „agyalást”, hogy hogyan lehet még jobb a könyv. Köszönöm, hogy kézben tartod az Instagram oldalamat – amihez én már túl öreg vagyok. És köszönöm a türelmedet, az ötleteidet, a javaslataidat. Mire is mennék nélküled???

Lóránd, köszönöm, hogy a barátom vagy, és mindig számíthatok rád.

Angi, nagyon köszönöm a sok könyvismertetőt, az örök jó kedvedet, azt a kemény munkát, amivel támogatsz nap, mint nap.

Drága kisöcsém! Remélem, ma már könnyebb túlélni a szeretetemet, mint ötven évvel ezelőtt. Vigyázz magadra, ha már én nem vigyázhatok rád.

Drága Mata Pali barátom! A te gyönyörű és egyedi kristálypoharaid adták az ötletet az esküvői és születésnapi ajándékhoz. Amire te vagy képes, az varázslat az üveggel!

Előszó helyett bemutatom a szereplőket

Nora: az én vagyok, azaz a történet főszereplője.

Andrews: a szomszédom, hamarosan a férjem, aki tényleg egy jó pasi. És nem mellesleg, már ismeritek az első részből.

Borsóka: Az első gyerekünk lesz, de még várni kell rá egy kicsit

Arnold: Andrews apja. Az alma ezúttal nagyon messze esett a fájától. Az én szerencsémre.

Bree: Andrews anyja. Mármint aki megszülte. Ez el is mond mindent róla.

Mirjam és Gloria: Andrews húgai, két HP (hülye picsa).

Néhai Victoria és William Metzger: Andrews nagyszülei, anyai ágon.

Néhai Diana és David Dafonte: Andrews nagyszülei, apai ágon.

Otto bácsi: David nagyapa második legjobb barátja, a család ügyvédje

Chris: az öcsém, akit már az első részből ismerhettek. Még mindig imádjuk egymást.

Hilda: az öcsém leendő felesége

Helga: Hilda 3 éves kislánya, aki imádja a pörgős szoknyát, és szívesen elcserélné a kisöccsét egy hugicára

Hugo: Chris és Hilda első közös gyereke (lesz hamarosan)

Rob: az egyik legjobb barátom. Vele is találkoztatok az első részben.

Kathy: az elvált felesége

Roby: a fia

Netti: újságíró, és szerencsére a mi oldalunkon áll

Dimitrij: Andrews üzlettársa, később családi barát

Estella: Tibold húga, és később Dimitrij menyasszonya

Tibold: Andrews régi barátja és Estella bátyja

Natasa: Dimitrij húga és később Tibold menyasszonya

Adolf: Tibold régi barátja

Wanda: Adolf menyasszonya

Edith: fogorvos, egyben nagyon jó barátnőm is

Peter: nőgyógyász, Edith férje

És még néhány (volt) barát, barátnő, haver a klubból, a világ számos repülőteréről.

Korrupt zsaruk, és egyéb nem kívánatos személyek

Itt fejeződött be az első részt…

Bizony, éjfél is elmúlt, amikor a klub parkolójában még egyszer összevártuk egymást. Nem maradt más, minthogy átvariáljuk sorainkat aszerint, ki merre lakik, ki kit visz haza, mert sem az éjszakai tömegközlekedés, sem a taxik nem jártak. Pakolás jobbra, balra, végül senki és semmi nem maradt az utcán.

Hajnalodott, mire hazaértünk. Az én lakásomba becipeltük az összes holmit, utolsó erőmmel még vízbe tettem a virágaimat, majd átvánszorogtam Andrews-hoz és ruhástól eldőltem az ágyon.

A fejem alatt, a kispárnán valami keményet éreztem. Odanyúltam, és melegség öntötte el a szívemet. A pici doboz, átkötve színes szalagokkal, nem hagyott sok találgatnivalót maga után. Nem bontottam ki. Andrews még a lakásajtókat zárta. Belépett, rám mosolygott és mellém heveredett az ágyra.

– Már az elején is szerettelek, de most sokkal jobban! És ez így lesz az idők végeztéig, vagy míg a szenilitás el nem jön.

– Az jó. És ezzel a kis dobozzal mit akarsz kezdeni?

– Arra gondoltam, ami benne van, azt felhúzhatnánk az ujjadra.

– És mi van benne? Gyűszű?

– Majdnem. Na, gyere ide te nő, mert téged még feleségül kérni sem lehet rendesen.

– Feleségül akarsz kérni?

– Hát, azzal próbálkozom.

– Van egy feltételem – vigyorogtam.

– És mi az? – puszilt bele a nyakamba és kezdte a maradék ruhát lehámozni rólam.

– Megmondod végre, mi a tisztességes családneved. Nem akarom, hogy az anyakönyvi hivatalban derüljön ki, milyen nevet fogok viselni a következő száz évben.

– Hát jó – sóhajtott egy hatalmasat. – De először mondj igent.

– Mire mondjak igent?

– Arra, hogy leszel a feleségem, az asszonyom, a gyerekeim anyja, meg minden, ami jön.

– Na jó. Leszek.

– Igent mondj.

– Jó, igent mondok.

– Soha még nő nem tudott úgy kiborítani, mint te – nevetett rám Andrews. – Lehet, hogy ezért is szerettem beléd? Azt mondják, a szerelem meg a gyűlölet között igen vékony a határ.

– Ne terelj, D. Andrews Ph.D. A nevedet akarom! – nevettem most már én is.

– Dafonte.

– Dafonte, mint a bank? – néztem rá ijedten.

– Igen. Meg, mint a szállítmányozás, akkumulátor, építőipar… – sóhajtott egy nagyot.

– Jesszusom! Kérlek, mondd, hogy csak örökbe fogadtak!

– Apám ezzel szívesen egyet értene, mert állítólag hiányzik belőlem minden, amitől egy Dafonte Dafonte lesz. De sajnos ez nem igaz. Valódi vagyok. Ettől még szeretsz? Hozzám jössz feleségül?

– Szeretni szeretlek, az nem függ a nevedtől, az ígéretemet meg már galádul kicsikartad tőlem. Plusz van annál rosszabb is, mint hogy valakit Dafontenak hívnak. Egyébként sem a nevedbe szerettem bele.

– Hanem mibe?

– Hát…. a pöttyös alsónacidba, meg amit abban tartasz – bújtam hozzá vigyorogva.

– Akkor jó. Mivel a nagyapámat imádtam, ezért a rá való tekintettel nem változtattam meg a vezetéknevemet. De ha csak lehet, nem verem nagydobra.

– Ezért laksz itt?!

– Ez is része. Csak gondolj bele, mit vált ki a nevem az emberekből?

– Sejtem. De hogy kerültél ide? Mármint erre a környékre?

– Az öcséd révén. Ő ajánlotta, hogy költözzek egy kevésbé gazdag részére a városnak, és ne írjam ki a vezetéknevem.

– És az exbarátnőid?

– Próbáltam ott ismerkedni, ahol mások. Uszoda, kávézó, parkoló, sétáló utca. De sem az autóm nem volt elég drága, sem a lakásom elég nagy ahhoz, hogy a lányoknak imponáljak. A dögös testem is csak néhány randevú erejéig volt elég nekik.

– Kivéve engem. Mert engem lenyűgözött, sőt még most is lenyűgöz. Akárcsak a pöttyös alsónadrágod, amiben először láttalak, vagy a micimackós boxered.

– Ezért is szerettem beléd. És szenvedtem, mint disznó a jégen, amíg a kihívásoddal voltál elfoglalva.

– Mi lett volna, ha összejövök Gioval?

– Kizártnak tartottam, és annak tartom most is. Túl nagy falat voltál neki. De ha mégis, az öcséddel biztosan kitaláltunk volna valamit.

– Na szép! Majd elkapom a tökeit neki is…

– Nem lehetne, hogy inkább az enyéimet? – vigyorgott rám. – Elég legyen a szövegelésből, asszony. Végre itthon vagyunk, ideje ágyba bújni. Gyere, szeretnék veled úgy szeretkezni, hogy csak a gyűrű legyen rajtad. És legalább 24 órán át nem szeretnék beszélni senkiről és senkivel rajtad kívül.

1.fejezet

Még mindig nem emésztettem meg, hogy a szomszédom, és most már a vőlegényem, egy Dafonte. Az egyik, ha nem a legnagyobb családi vállalkozás az övék a féltekén, rajta vannak a Forbes magazin Top 500-s listáján. Andrews pedig az egyetlen fiú gyerek, vagyis az örökös. Lánytestvérei vannak, de a családon belül mindig a legidősebb fiú felelőssége tovább vinni a család nevét, és a céget.

Ehhez képest Andrews-nak saját cége van, amit a nulláról épített fel. Apjával – többek között – ezért is az állandó vita, mert a párom nem akarja az életét a családi vállalatnak, jobban mondva a családi holdingnak szentelni. A maga útját akarja járni.

Nem érdekli sem a bank, sem a szállítmányozás, sem az építőipar. Jól el van a szoftvereivel, az ügyfeleivel. És bár a cyber security területén vezető cégnek számít az övé, mégsem hajlandó a cég létszámát húsz fő fölé duzzasztani. Annyi munkát vállal, amit az alkalmazottaival el tud végezni. Viszont mind a húsz embert jól ismeri, a családjukat, a gyerekeiket is. És azok a végsőkig lojálisak hozzá.

Sok bennünk a közös, ha a vállalkozásunkról van szó. Én is ugyanazzal a nyolc emberrel dolgozom már évek óta, mégis egyre ismertebbek vagyunk a saját területünkön. Egyre több cég, szervezet fordul hozzánk, hogy tervezzük meg a céges ajándékait.

De a legfontosabb, hogy Andrews tudatosan, én meg ösztönösen döntöttem mindig olyan ügyfelek mellett, akik nem tartoztak a Dafonte cégcsoporthoz. Egyszer ugyan meghívtak egy tenderhez, hogy tegyek ajánlatot. Meg is nyertük, de a szerződésben olyan kitételek és záradékok voltak rám és munkatársaimra nézve, hogy visszaléptem. Ahhoz aztán semmi közük, hogy hány munkatársam nő, egyedülálló, mert a projekten dolgozók között nem lehet sem családos ember, sem gyermekét egyedül nevelő szülő. És hogy mernek feltenni olyan kérdést, hogy van-e hitelük a munkatársaimnak, és melyik bankban. Ahogy ezeket megláttam, életemben talán másodszor öntött el a pulykaméreg. Fogtam a megküldött szerződést, áthúztam minden oldalát vastag piros filctollal, és visszapostáztam.

Talán Hilda is ezért halogatta, hogy feleségül menjen az öcsémhez? Chris ugyanis a Dafonte cégnél sofőr. Azon kevesek közé tartozik, akik kifejezetten hosszú, európai utakra járnak a cég kamionjaival. Ennek a munkának két feltétele van: az, hogy beszélj legalább három-négy nyelven, és hogy egyedülálló legyél. Cserébe nem fizetnek rosszul, az öcsém meg kifejezetten jól keres, mert nem csak nyelveket beszél, de kiváló a problémamegoldó képessége is. Volt már sok vicces esete, és vannak jó néhányan a cégnél, akik neki köszönhetik, hogy simán megoldódott minden, és így megtarthatták a munkájukat. Van is rajongó tábora a cégen belül, rendesen.

Nagy kérdés, hogy mi lesz, miután megnősül, és örökbe fogadja kicsi Helgát? Hát még, amikor megszületik a saját gyereke is?

Épp indultam Andrews-hoz, a szomszéd lakásba, hogy megkérdezzem erről a véleményét, amikor rám nyitotta az ajtót. Nem volt valami vidám.

– Mi történt otthon? – kérdeztem azonnal.

– Honnan tudod, hogy otthon történt valami? – dobta vissza a kérdést, láthatóan meglepődve.

– Ilyen gondterhelt arcot csak akkor vágsz, ha valaki felhív a családodból.

– Még jó, hogy ennyire ismersz. Gyere, bújj ide hozzám, aztán elmesélem, mivel kell szembenéznünk huszonhat nap múlva.

– Huszonhat nap múlva? Mi van akkor? Most van március másodika, kettő meg huszonhat, az huszonnyolc. Apád születésnapján?

– Ne is mondd. A fejébe vette, hogy ott, mindenki előtt, váratlan örömhírként bejelenti az eljegyzésemet. Estellával, az alelnöke lányával.

– Mit? – kaptam fel a fejem. – A te eljegyzésedet? Csak a holttestemen keresztül, szívem. Ha kell, leszedem az apád fejét ott, helyben.

– Nyugi, cicám, nem lesz rá szükség, hogy kiereszd a karmaidat. Nem szeretnélek a börtönben látogatni. Ennél jobb ötletem van.

– Börtönbe én sem mennék, ha nem muszáj. Nem áll jól nekem a szürke, sápaszt. Na, mi az a jobb ötlet? Tudom, nem megyünk el a buliba! Mondd, hogy nem megyünk el! – néztem rá esdeklően, ugyanis a hideg kivert már a gondolatra is, hogy abban a sznob közegben kell eltöltenem pár órát.

– Az sajnos nem elég, ugyanis tudod, kitől tudom mindezt? Nettitől, a Hírújságtól. Apám már meg is rendelt egy egész oldalas anyagot a következő napi számba, sőt, már most átadta Nettinek a fényképeket rólam és Estelláról, de még a gyűrűről is. Tehát ennél ütősebb ellenlépésre van szükségünk. De én már kitaláltam, hogy mi lesz az.

– Ez kezd izgalmas lenni. Várj egy másodpercet, mielőtt folytatnád.

Kivettem két üveg sört a hűtőből, és visszafészkeltem magam az ölébe.

– Azt találtam ki, hogy a jövő hét végén kettős esküvőt tartunk az öcsédékkel, Las Vegasban. Egyébként is odamentünk volna a születésnapjára, miért ne kössük össze a kellemest a hasznossal? Ott leszünk egymás tanúinak, kicsi Helga meg majd szórja a rózsákat, vagy amit akar.

– Vagy csak pörög a szoknyájában, amíg el nem szédül – nevettük el magunkat.

– Én benne vagyok – válaszoltam teljes meggyőződéssel. – De hogyan tovább? A Vegasi esküvőt még itthon is hitelesíttetni kell.

– Az nem lesz gond. Tudod, az egyik ügyfelem a központi okmányiroda. Biztosan el tudom érni, hogy segítsenek. De tényleg hozzám jössz Vegasban? Minden felhajtás nélkül?

– Ezt most komolyan kérded?

– Jó, nem volt komoly a kérdés. Tudom, mennyire nem szereted a felhajtást magad körül. De azért úgy illett, hogy megkérdezzelek.

– Aha, úgy illett. Mióta adsz ennyire az illemre? – nevettem el magam, és végre Andrews arcán is kisimultak a ráncok. – Öcsémet egyébként megkérdezted már?

– Még nem. De ma este átjönnek vacsorára, Helga nélkül, és lesz alkalmunk beszélgetni. Úgyis szóba kell hoznom az ajánlatomat is neki, mármint a munkára. Félek, hogy rajta fog csattanni apám haragja, ha továbbra is ott marad.

– Tudsz neki teljes munkaidős állást ajánlani?

– Igen, és ráadásul elég jó feltételekkel. Ugyanis azt tervezem, hogy mint technikust szeretném foglalkoztatni. Jól kiismeri magát a biztonsági rendszerekben, és a legvadabb helyzetekből is ki tudja magát dumálni. Már rég szeretnék létrehozni egy új csoportot a cégen belül, akik kifejezetten a fizikai rendszerekre specializálódnak: felmérnek, telepítenek és karbantartanak. Az öcséd a csoport vezetője lenne. Félig irodai, félig helyszíni feladatokkal. A felmérés és szerződéskötés az ő dolga, a telepítéshez csak annyi köze lesz, hogy az átadást ő csinálja. A karbantartás és a hibaelhárítás pedig nem hozzá tartozik. Így csak igen ritkán kell este, vagy hétvégén dolgoznia, akkor is extra pénzért.

– Mondtam már, hogy szeretlek?

– Nem, ma még nem mondtad. És miért szeretsz?

– Mert szeretni való vagy, azért – nevettem rá, és a bizonyítás további részét gyorsan fizikai síkra tereltem.

2.fejezet

A tervünk a kettős esküvőről osztatlan sikert aratott. Sem az öcsém, sem Hilda nem vágyott felhajtásra, rokonságra, idegeskedésre. A sógornőmet megnyugtattam, hogy a ruhája készen lesz időben, és gondoskodom a fiúknak is szmokingról. Ebből nem engedtünk. Helga pedig kap egy újabb pörgős szoknyát, természetesen.

Még mielőtt szóba hoztuk volna az öcsémnek Andrews ajánlatát, megszólalt a párom mobiltelefonja.

– Mirjam?! – suttogta megdöbbenve, hiszen a húgai még annyira sem tartották vele a kapcsolatot, mint a szülei.

– Vedd már fel, ha meg akarod tudni mi történt. Hátha valami jó hír – bizakodtam magamban, például elmarad az apjuk születésnapi partija az idén.

A telefonálás nem tartott sokáig.

– Na, most légy okos, Nora, ezt fejtsd meg nekem. Azért hívott Mirjam, hogy figyelmeztessen, apám nyilvánosan akarja bejelenteni az eljegyzésemet Estellával. És erről akar beszélni VELÜNK holnap.

– Velünk?! Nem értettél félre valamit, szerelmem?

– Nem. Velünk. Veled meg velem. Na jó, a barátnőmmel. De az te vagy. Én is visszakérdeztem, nyugodj meg.

– Andrews, a családod tudja, vagy sejti, hogy eljegyeztétek egymást? – kérdezte az öcsém.

– Biztos, hogy nem, hiszen csak mi négyen tudjuk. Ezért is nem viseljük a karikagyűrűt – felelte szomorúan.

– Akkor hagyjátok is meg őket ebben a hitben. Nora legyen csak a barátnőd, szerintem jobb, ha nem sejtik, mi van igazából köztetek. Apádnak még mindig túl sok befolyásos lekötelezettje van ahhoz, hogy kellemetlenséget okozhasson, ha akar – mondta ki az öcsém hangosan azt, amire mindannyian gondoltunk.

– És nem csak nekünk, neked is. Főleg, amikor majd kiderül, hogy Nora a testvéred. Ezért is van egy ajánlatom a számodra. Ebbe a dossziéba leírtam mindent. Adok neked egy hetet, hogy átgondold. Ez az ajánlat nem a barátomnak, és nem a leendő sógoromnak készült. Ha te nemet mondasz, ugyanezt fogom odaadni a kettesszámú jelöltnek is – nyújtotta a dossziét Andrews az öcsémnek.

Chris belelapozott, majd tovább is adta Hildának.

– Nézd át, asszony, alaposan, ehhez te értesz jobban. Ami fontos, az nekem tetszik.

Fogott egy üveg sört, és ismét a Vegasi hétvégéről kezdtek beszélni Andrews-val.

Tíz perccel később már le is volt foglalva a két szállodai lakosztály, Helgának megrendeltek egy babysittert, bejelentették a játszóházba. Közösen kiválasztottunk egy hagyományos, és nagyon kedvesnek tűnő kápolnát. Lefoglaltuk az időpontot vasárnap tizenegy órára az öcséméknek, majd tizenkettőre magunknak. Ez után Hilda közölte, hogy a szerződés több, mint nagyvonalú, és ha az öcsém nem írja alá, akkor felejtse is el az esküvőt.

Mivel Chrisnek egy hónapos felmondási ideje volt, mindannyian egyet értettünk abban, hogy miután visszajövünk Vegasból, csak utána adja be a felmondását. Azért nem előtte, mert még képesek lettek volna visszavonni a szabadságát valamilyen ürüggyel.

– Mi lesz a te esküvői ruháddal? – nézett rám Hilda hirtelen.

– Hogyhogy mi lesz? Péntekre az is elkészül, nyugi. Egyébként is akartam csináltatni valami különlegeset Andrews apjának a születésnapjára, hogy ne hozzak szégyent a pasimra – nevettem az érintettre, mire ő játékosan megcibálta a hajam. – Szóval lesz tuti ruhám nekem is. Vadi új, olyan, amiben még jól is fogom magam érezni – jelentettem ki büszkén.

Ezen persze megint jót nevettünk mindannyian, mert Hildával sokat gondolkoztunk azon karácsony óta, hogy milyen megoldással tegyük később is használhatóvá az ő esküvői ruháját. Mi már csak ilyen praktikusan gondolkozó csajok vagyunk. Szép – szép egy esküvői ruha, ami neked, és rád készült, de minek kiadni egy csomó pénzt, ha utána csak áll a szekrényedben, vagy megpróbálod fél áron eladni valakinek? Mi inkább a több funkciós megoldást választottuk. Kicsivel több pénz, viszont a ruhát fel tudod venni színházba, operába, mások esküvőjére is mindaddig, amíg csak beleférsz.

Másnap délben majdnem elkéstünk az ebédről, mert hosszan vitatkoztunk a gyűrűmről. Andrews minden áron azt akarta, hogy viseljem, én viszont az öcsémmel értettem egyet, hogy nem kell rángatni az oroszlán bajszát feleslegesen. Még akkor sem, ha nem karikagyűrű. Ahhoz elég feltűnő, hogy ne lehessen észrevenni. Végül én győztem, és a gyűrű otthon maradt.

Legnagyobb meglepetésünkre Andrews két húga, Mirjam és Gloria már előttünk megérkeztek. Egy sarok bokszban ültek, távol a kíváncsi fülektől és szemektől. Szerintem egyáltalán nem volt a lányoknak félnivalója, hogy ebbe a pici családi étkezdébe betérne bárki az ő köreikből.

Andrews, mint tökéletes úriember, intézte a bemutatást köztünk.

– Ma még barátnő, aztán holnap meg ki tudja, ki? – kezdte Mirjam, aki egyébként jogász volt a papa cégénél. De ha hinni lehet a pletykáknak, a munkaköre valahol a gépíró, a kézbesítő és a postázó között mozgott.

– Elég, ha mi tudjuk – felelte rögtön Andrews mérgesen. – Sem rátok, sem másra nem tartozik a magánéletem, lányok.

– Te csak hiszed ezt, Andrews, mert mindig is túlértékelted magad – folytatta Gloria, aki végzettségét tekintve ugyan közgazdász volt, de szintén a pletykák szerint mindössze adatrögzítést végzett, már amikor egyáltalán volt ideje bemenni a fodrász és a kozmetikus között a céghez.

– Na, jó, lányok, vagy mondjátok, amit akartok, vagy mi már itt sem vagyunk. Ez a stílus lehet, hogy megszokott nálatok otthon, de nálunk nem. Mi ennél többre tartjuk egymást Norával.

– Azt akarjuk, hogy nélküle gyere el apus születésnapi bulijára.

– Ki nélkül? – tetette a hülyét Andrews, de láttam, hogy nagyon felkapta a vizet, hogy a lányok még csak meg sem jegyezték a nevemet, sőt, igyekeztek átnézni rajtam.

– Hát az állítólagos barátnőd nélkül – bökött felém a fejével Mirjam pökhendien.

– A barátnőm nem állítólagos, és van neve. Nora. Nehezedre esik megjegyezni? Esetleg írjam fel? – kezdte elveszíteni a türelmét Andrews.

– Nem kell felírni, és nem kell bunkónak lenned. Tudod te jól, hogy igen, Norara gondoltunk. És azért hívtunk ide mind a kettőtöket, hogy egyértelmű legyen, mit akarunk.

– Az ugyan nem fordulhat elő, hogy Nora nélkül menjek el bármilyen családi rendezvényre, de azért mégis szeretném tudni, miért lenne jó az nektek, ha ez megtörténne?

– Mert ott fogjuk bejelenteni a mi eljegyzésünket is. Engem Adolf jegyez el, apus igazgatójának a fia, Gloriát meg Tibold, Estella bátyja. Ezzel megörvendeztetjük apát, ő meg valószínűleg kitagad téged végre, de csak miután anya megrendezte az évszázad esküvőjét nekünk. Ott már nem is kell megjelenned. És nem lesz szükség arra, hogy apa bejelentsen egy olyan eljegyzést, amire semmi szükség nincs. Így legalább megkíméled Estellát a megaláztatástól.

Mielőtt Andrews elküldte volna a lányokat a fenébe, közbevetettem magam.

– Szerintem is jó a terv, Andrews. Ezután talán békén hagy téged az apád, a lányok meg megkapják a méltó pozíciójukat a cégnél. Én egyet értek velük – böktem meg a lábammal is a bokáját, mielőtt hülyének nézett volna.

Andrews nem adta meg könnyen magát – persze, adni kellett a látszatra is. Végül annyit mondott, hogy még átgondolja. De az is lehet, hogy az idén kihagyja az apja születésnapi buliját, és akkor tuti a lányok sikere.

A húgai ennek a változatnak egyáltalán nem örültek, azonnal tiltakoztak az elképzelés ellen. És ekkor megvilágosodtunk. Már mind a ketten tudtuk azt, hogy mi készül. De okosan hallgattunk róla, hogy átlátunk a tervükön. Higgyék csak azt, hogy ők irányítanak. Kis butuskák.

Végül az ebéd nagyobb botrány nélkül ért véget. A húgai elcsipkedtek néhány szál zöldséget, miközben mi alaposan belaktunk a vadasból, és még túrógombócot is ettünk az ebéd végén. A lányok megvetéssel a szemükben nézték végig, ahogy jó étvággyal falatoztunk. Attól biztosan nem kell félnem, hogy valaha is barátkozni akarnak majd velem.

A másnap, meg a harmadnap is, a ruhapróbákkal telt Hildának meg nekem. Andrews megkereste a legjobb programokat péntek estére és szombatra Vegasban. A hosszú hétvégének majd hétfőn reggel lesz csak vége, ott háljuk el a nászt is. Na, jó, jelképesen.

Még egy dolgot el kellett intéznem. Egyedül.

Ez az én ajándékom lesz – magunknak.

Kiválasztottam tizenkét pezsgős poharat. Hatra a Chris és Hilda név került, a másik hat pohárra meg az Andrews és Nora. Alulra pedig az esküvők dátuma. A neveket aranyozva kértem, a keret a nevek körül pedig Swarovski kristályból lesz kirakva. Az öcséméké pirossal, a miénké kékkel.

Hirtelen indíttatásból kiválasztottam hat igen elegáns whisky-s poharat is, amire A.D. monogramot kértem, szintén aranyozva, és fehér gyémánt forgácsokkal díszített keretet hozzá. Ha mégsem adom oda Andrews apjának, jó lesz nekünk otthonra. És csak a biztonság kedvéért, kiválasztottam egy egyedi csiszolatot is hozzá, amit megvásároltam, hogy azt a mintát soha, senki ne használhassa rajtam kívül. Ettől valószínűleg majdnem a világ legdrágább poharait rendeltem volna meg, ha nem egy öreg barátom az, aki mindezt készítette. Kismilliószor vásároltam már nála egyedi ajándékokat ügyfeleknek, és még soha nem kellett benne csalódnom.

Csütörtök este elhoztam a menyasszonyi ruhákat, valamint kicsi Helga új ruháját, az extra pörgős szoknyával, a barátnőm iskolai műhelyéből. El kellett ismerni, hogy a gyerekek tényleg gyönyörű munkát végeztek. Ráadásul nagyon büszkék voltak magukra, amikor átadtuk nekik a kis privát fizetséget érte. Végül elmentem a fiúk szmokingjáért is. A pezsgős poharak szintén elkészültek, ott lapult minden a táskámban, indulásra készen.

3.fejezet

Pénteken hajnalban a reptéren találkoztunk, és kora délután érkeztünk Vegasba. Várt minket a szállodai limuzin. A két lakosztály egymás mellett volt az emeleten, a szállodai babysitter pedig rögtön elbűvölte Helgát, aki alig várta, hogy mehessen a játszóházba. Mi, a felnőttek, vacsora után megrohamoztuk a szállodában lévő kaszinót, így Hilda és az öcsém rendszeresen ellenőrizhette Helgát és a babysittert. Két órával később még elmentünk egy klubba táncolni. Helga ekkor már régen az igazak álmát aludta.

Szombaton reggel Andrews és az öcsém átvették a bérelt autót, és napközben kirándultunk a környéken. Amikor kiautóztunk a sivatagba, mindannyian jót nevettünk, mert kicsi Helga megkérdezte, hogy mikor látunk már valamit? Na, igen, lehet, hogy a sivatag elvarázsol néhány felnőttet, de a gyerekek nem sok érdekeset találnak benne.

Helga kedvéért mindannyian megvacsoráztunk egy gyorsétteremben, ahol egész finom hamburgert ettünk, majd átöltöztünk az ünnepléshez.

Az öcsém születésnapi ajándéka tőlünk a közös Vegasi hétvége volt. Hilda egy ultrahangos fényképpel ajándékozta meg, mielőtt elindultunk bulizni, amin már látszott, hogy a születendő baba kisfiú. Nem lesz egyszerű elfogadtatni majd Helgával, hogy nem fog együtt babázni a kistestvérével. De legalább attól sem kell félnie, hogy elveszi valaki tőle a babaházat.

Jóval éjfél után értünk vissza a szállodába. Nagy szerencsénk volt a babysitter lánnyal, mert Helga imádta, és szívesen volt vele. Hirtelen ötlettől vezérelve megkértem, jöjjön vissza vasárnap délelőtt fél tizenegyre ismét, és maradjon velünk egész nap. Így lesz, aki lefoglalja a szertartás meg az ebéd alatt Helgát, és közben még fényképezhet is.

Március 8 – a nemzetközi nőnap.

Kell ennél szebb ajándék egy nőnek, mint esküvő egy jó pasival?

Reggeli után átmentem az öcsémék lakosztályába a ruhámmal, öcsém meg bevonult Andrews-hoz. Becsempésztem a pezsgős poharakat is, egyenesen a pezsgős vödör mellé. A két pasiért egy fekete limuzin jött fél tizenegykor. Tíz perccel később érkezett meg értünk a fehér limó. Tizenegy előtt néhány perccel már mindannyian a kápolnában voltunk.

Mivel hagyományos esketést kértünk, egy lelkész várt ránk, és egy kedves idős hölgy hozta a kosarat a virágszirmokkal Helgának. Ő kezelte a CD lejátszót is.

A babysitterünk, Irina, felváltva fényképezett, és próbálta szélvészkisasszonyt féken tartani, aki mindenkinek megmutatta, hogyan pörög a szoknyája, addig, amíg el nem szédült.

A legédesebb mégis azt volt, amikor közbeszólt az öcsémék esketésénél:

– Engem is kérdezz meg, hogy hozzá megyünk-e Chrishez!

A lelkész, gondolom látott már egyet s mást, szemrebbenés nélkül megkérdezte Helgát is, és ő boldogan igent mondott.

Aztán Irina készített néhány szép képet rólunk a kápolna előtt, meg oldalt, a virágos kertben. Mire mindenki elégedett lett, addigra készen állt a kápolna a mi esküvőnkre. Hilda felvette a fekete, rövid ujjú, hímzett kabátkát az esküvői ruhájára, ami máris átalakult egy elegáns kosztümmé. Én meg felgomboltam a sötétkék, szűk szabású selyem nadrágom fölé egy hosszú szoknyát, ugyanabból az anyagból, olyat, ami elöl teljesen nyitott volt. A félkör-loknis szabás miatt lágyan lengedezett körülöttem, és egy igen szexi hosszú szoknyára emlékeztetett. A blúzom egyébként is egy izgalmas szabású, fehér blúz volt, a nadrág és a szoknya anyagával egyező kék díszítéssel. Egyszerre volt vagány és romantikus. Andrews nyakkendőt és díszzsebkendőt cserélt, ami most ugyanolyan kék volt, mint az én ruhám. Az öcsém az egyszerűbb megoldást választotta, zsebre vágta a csokornyakkendőjét, és kigombolta az inge felső három gombját. Máris tökéletes lett tanúnak.

Kicsi Helga előttünk is szórta a virágot, és Andrews ajándékaként nekem, a Gyöngyhajú lány című sláger angol változata szólt a bevonulásunk alatt. Az öcsém és Hilda már vártak ránk két oldalt, mint tanúk – és boldog házasok.

Aztán készült egy csomó fotó az új felállásban is. Sőt, az öcsém javaslatára beálltunk néhány képhez úgy is, hogy mind a négyen az esküvői ruhaváltozatot viseltük. Csak akkor jött rá, hogy öngólt lőtt, amikor vissza kellett vennie a csokornyakkendőjét.

Egy közeli étterem kerthelyiségében ebédeltünk. Aztán Irina elvitte Helgát egy új játszóházba, mi meg nyertünk ezzel néhány szabad órát, amit kivételesen mindannyian a saját lakosztályunkban töltöttünk el, édes kettesben.

Estére kaptunk négy jegyet az éjszakai műsorra a szálloda vezetőjétől, amit nagyon élveztünk. Irina szinte már családtagnak számított nálunk, Helga meg is hívta a születésnapjára, amin jót derültünk, mivel még volt addig több, mint fél év.

Hétfőn késő este szállt le velünk a repülő, Helga fel sem ébredt, az öcsém ölben hozta le a gépről. Andrews hívott két taxit, hogy minél előbb hazaérjen mindenki.

– Otthon, édes otthon! Szuper volt Vegas, de már jó itthon lenni – kapott az ölébe a férjem, és átemelt először az én, majd visszafordulva rögtön utána az ő küszöbén is.

– Ne is mondd. Alig érzem a lábam. Nem emlékszem, mikor táncoltam ennyit utoljára. Tudod mit, hagyjuk a fenébe az összes táskát, csak bújjunk ágyba. Szeretném elhálni a nászt a saját ágyunkban is – javasoltam gyorsan.

– Egyet értek. Ma az én ágyamban, holnap a tiédben – ezzel máris a tettek mezejére lépett.

Lehet, hogy ciki ilyet mondani manapság, de imádom a férjem.

Néhány óra múlva lopva néztem végig a gyönyörű testén, a kisimult vonásain, és óvatosan túrtam bele a rövid, de sűrű hajába. Na, annyira nem voltam óvatos, hogy ne ébredjen fel, de ez volt a célom. Már legalább három órája nem szeretkeztünk.

Nem is kellett sokáig várnom, hamarosan ismét elháltuk a nászt, immár az én ágyamban is.

4.fejezet

Még mindig volt tizenkilenc nap az apja partijáig.

Kedden Andrews első útja a központi okmányirodába vezetett, mindkét házassági igazolást vitte magával. Én az egész Vegasi út alatt nem kapcsoltam be a telefonomat, sejtettem, hogy vár rám néhány üzenet. Megvártam, amíg Andrews elment dolgozni, és utána kezdtem neki a végeláthatatlanul özönlő üzenetek elolvasásának.