Állami támogatások a gyakorlatban

Állami támogatások a gyakorlatban

Szerkesztette

Nyikos Györgyi

Budapest, 2022

Szakmai lektorok

Gyürkés Anita

Papp Tekla

Szerzők

Ambrusz Ákos (11. fejezet)

Balázs Tamás (2. fejezet)

Bartos Csilla (12. fejezet)

Bartucz Zoltán (1., 4., 7. fejezet)

Hargita Eszter (1., 4., 8., 10. fejezet)

Kulin-Pintér Veronika (10., 11. fejezet)

Medgyesi Ádám (8., 10. fejezet)

Staviczky Péter (2., 3., 5., 6., 9. fejezet)

Nyikos Györgyi (Bevezetés)

Kiadja a Nemzeti Közszolgálati Egyetem

Ludovika Egyetemi Kiadó

A kiadásért felel: Deli Gergely rektor

Székhely: 1083 Budapest, Ludovika tér 2.

Kapcsolat: kiadvanyok@uni-nke.hu

Felelős szerkesztő: Pordány Katalin

Olvasószerkesztő: Bíró Csilla

Korrektor: Kutas Éva

Tördelőszerkesztő: Fehér Angéla

Nyomdai kivitelezés: Pátria Nyomda Zrt.

Felelős vezető: Orgován Katalin vezérigazgató

ISBN 978-963-531-723-3 (nyomtatott)

ISBN 978-963-531-724-0 (elektronikus PDF) | ISBN 978-963-531-725-7 (ePub)

© A szerkesztő, 2022

© A szerzők, 2022

© A kiadó, 2022

Minden jog védve.

Tartalom

Bevezetés

1. Az új regionális iránymutatás

1.1. Bevezetés

1.2. A 2022–2027-es RAG beruházási támogatásokra vonatkozó kulcselemei

1.2.1. Az iránymutatás hatálya

1.2.2. Induló beruházás

1.2.3. Nagyberuházási projekt

1.2.4. Egyetlen beruházási projekt

1.2.5. Beszállítóknál elhelyezett eszközök támogathatósága

1.2.6. Regionális támogatási térkép

1.2.7. Nagyberuházásokra vonatkozó támogatási mérték

1.2.8. Elszámolható költségekre, saját forrásra, fenntartásra és támogatáshalmozódásra vonatkozó szabályok

1.2.9. Áttelepítésre vonatkozó szabályok

1.2.10. A beruházás befejezésének fogalma

1.2.11. Az iránymutatás alapján bejelentett támogatási intézkedések további értékelési szempontjai

1.3. Működési támogatás

1.4. Közzététel, értékelési terv, éves jelentés és nyilvántartási kötelezettség

1.5. A 2022–2027-es RAG és az ÁCSR viszonya

1.6. Következtetések

2. A brexit állami támogatási hatásai és a brit állami támogatási kontroll új rendszere

2.1. Bevezetés

2.2. Az Egyesült Királyság támogatásnyújtási gyakorlata

2.3. A brexittárgyalások rövid története, különös tekintettel az állami támogatási kérdésekre

2.4. Állami támogatás és brexit: a tárgyalások eredményei

2.5. A brit állami támogatási rendszer szabályozásának nyitott kérdései

2.6. Néhány egyéb feszültségi pont a brexit és az állami támogatások szabályozása kapcsán

2.7. Az Egyesült Királyság lehetőségei az állami támogatási viták kapcsán

2.8. Következtetések

3. Az adóelkerülés elleni fellépés állami támogatási eszközökkel – Az Európai Bizottság és az Európai Bíróságok vonatkozó gyakorlata

3.1. Bevezetés

3.2. A Bizottság általános megközelítése a feltételes adómegállapításokkal kapcsolatosan

3.3. Az Európai Bizottság vizsgálatainak eredménye egyes tagállamok általános,
multinacionális vállalatokat előnyös helyzetbe hozó szabályait illetően

3.3.1. A belga túlzottnyereség-szabályozás

3.3.2. Az Egyesült Királyság és Gibraltár szabályainak bizottsági értékelése

3.3.3. A gibraltári kamat- és jogdíjbevételek vizsgálata

3.3.4. Az ellenőrzött külföldi vállalkozásoktól származó jövedelemre vonatkozó szabályozás (Egyesült Királyság) vizsgálata

3.3.5. A kettős nem adóztatás jogszerű lehetősége, a McDonald’s-ügy (Luxemburg)

3.4. Az Európai Bizottság vizsgálatainak eredménye egyes multinacionális vállalatok feltételes adómegállapításait illetően és a kapcsolódó ítéletek

3.4.1. Starbucks

3.4.2. Fiat

3.4.3. Amazon

3.4.4. Apple

3.4.5. Azonos ügylet kétféleképpen történő nyilvántartása, az Engie-ügy

3.4.6. A Bizottság vizsgálati és eljárásindítási jogai – a Nike/Converse-ügy

3.5. Konklúzió

4. A koronavírus-járvány és az állami támogatási szabályok

4.1. Bevezetés

4.2. Az állami támogatási keretrendszer válsághoz igazítása

4.2.1. Első módosítás

4.2.2. Második módosítás

4.2.3. Harmadik módosítás

4.2.4. Negyedik módosítás

4.2.5. Ötödik módosítás

4.2.6. Hatodik módosítás

4.2.7. Az átmeneti közlemény számokban

4.3. Az egyes állami támogatási kategóriák szabályai és gyakorlata

4.3.1. Az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés b) pontja szerinti kategóriák:
az átmeneti közlemény

4.3.2. Az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés b) pontja szerint jóváhagyott intézkedések

4.3.3. Az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés c) pontja

4.3.4. Az EUMSz 107. cikk (2) bekezdés b) pontja

4.4. Következtetések

5. Csoportmentesség: a nehéz helyzetű vállalkozások fogalma a gyakorlatban

5.1. Bevezetés

5.2. A nehéz helyzetben lévő vállalkozás fogalma

5.3. A fogalom alkalmazása során felmerült gyakorlati kérdések

5.4. Az Európai Bizottság lépései a Covid-19-pandémia kezelésére a nehéz helyzetben lévő vállalkozás fogalmának értelmezése tekintetében

5.5. Következtetések

6. Csoportmentesség: a kkv-fogalom gyakorlati alkalmazása

6.1. Bevezetés

6.2. Az uniós kkv-fogalom

6.3. Kedvezmények a kkv-k számára az állami támogatási jogban

6.4. Az Európai Bíróságok kapcsolódó joggyakorlata és a Bizottság megközelítése

6.5. Következtetések

7. Közzétételi kötelezettség az állami támogatási szabályozásban

7.1. Bevezetés

7.2. A közzétételi szabályozás uniós és nemzeti szinten

7.2.1. Az uniós szabályok

7.2.1.1. Az átláthatósági közlemény

7.2.1.2. A bizottsági iránymutatások

7.2.1.3. A csoportmentességi rendeletek

7.2.2. A nemzeti szabályok

7.3. A közzétételi kötelezettség tartalma

7.3.1. Az „egyedi támogatás” fogalma

7.3.2. A közzétételi határidő

7.3.3. A közzéteendő adatok köre

7.3.3.1. A támogatás összege

7.4. A közzétételi kötelezettség jövője

8. Regionális támogatások: a nagyberuházások bejelentésének módszertana

8.1. Bevezetés

8.2. Milyen egyedi támogatásokat kell a Bizottsággal előzetesen engedélyeztetni?

8.3. A bizottsági engedélyezési eljárás

8.4. Az egyedi támogatások bizottsági engedélyeztetésénél figyelembe veendő szempontok

8.4.1. Egyetlen beruházási projekt

8.5. Melyek a bizottsági vizsgálat kulcspontjai a bizottsági jóváhagyást igénylő egyedi
támogatások esetében?

8.5.1. Hiteles tényellentétes forgatókönyv

8.5.2. A támogatás ösztönző hatással bír és arányos

8.5.3. Regionális fejlődéshez való hozzájárulás

8.6. A kereskedelemre és a versenyre gyakorolt esetleges negatív hatások

8.7. Következtetések

9. Infrastruktúrák gazdasági célú hasznosítása a legújabb állami támogatási joggyakorlat alapján, különös tekintettel a vállalkozás fogalmára

9.1. Bevezetés

9.2. A gazdasági tevékenység fogalma – az állami támogatási szabályok alanyi hatálya

9.3. Az infrastruktúra állami finanszírozása a közösségi, majd az uniós jogban

9.4. Gazdasági tevékenység értelmezése a Leipzig/Halle-ítéletek alapján

9.5. A Leipzig/Halle-ítéletek következményei

9.6. A Bizottság törekvése az infrastruktúra gazdasági célú hasznosításának gyakorlatias kezelésére

9.7. A Bizottság legújabb jogértelmező gyakorlata

9.8. Az uniós bírósági joggyakorlat a gazdasági tevékenység és annak kiegészítő jellege
tekintetében

9.8.1. Az Easy Pay-ítélet

9.8.2. A Hamr Sport-ítélet

9.8.3. Az egyházi oktatási tevékenység gazdasági jellege

9.8.4. A Montessori-ítélet

9.8.5. A charleroi-i reptér fejlesztése

9.8.6. A TenderNed-ügy

9.8.7. A Zweckverband Tierkörperbeseitigung-ügy

9.8.8. A szlovák társadalombiztosítás gazdasági jellege

9.8.9. Gazdasági tevékenység végzése kikötőüzemeltetők esetében

9.8.10. A&o Hostel

9.9. Következtetés és a bizottsági gyakorlat értékelése a Bíróság megközelítése alapján

10. Értékelési kötelezettség: a magyar ügyek és a gyakorlat bemutatása

10.1. Bevezetés, az értékelés célja

10.2. Az értékelési kötelezettség hatálya

10.3. Az értékelési terv tartalma

10.4. Értékelési kötelezettség alá tartozó támogatási programok Magyarországon

10.5. A fejlesztési adókedvezmény értékelése

10.5.1. A támogatási program célkitűzései

10.5.2. Értékelési kérdések

10.5.3. Eredménymutatók

10.5.4. Az értékelés módszertana

10.5.5. Eredmények, következtetések

11. Járványkezelés a légi közlekedési ágazatban – a kárkompenzáció összeegyeztethetőségének vizsgálata a Condor Flugdienst GmbH ügyében hozott bizottsági határozat és bírósági ítélet tükrében

11.1. Bevezetés

11.2. Az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályrendszer

11.3. A támogatás előzménye – a megmentési célú támogatás

11.3.1. Az állami támogatás fogalmi elemeinek vizsgálata

11.3.2. A megmentési támogatás összeegyeztethetősége

11.3.3. A kedvezményezett gazdasági helyzete

11.3.4. A támogatás hozzájárul-e a közös érdekű célkitűzésekhez?

11.3.5. A támogatás szükségessége és arányossága

11.3.6. Az „először és utoljára” elv

11.4. A koronavírussal összefüggő kárkompenzációs támogatás

11.4.1. A Bizottság határozata

11.4.2. Okozati összefüggés

11.4.3. Az ellentételezés arányossága

11.4.4. A Törvényszék ítélete

11.4.5. A kereset elfogadhatósága

11.4.6. A megfelelő indokolás hiánya mindent visz?

11.4.7. Az ítélet joghatása

11.4.8. Összegzés és az ügy utóélete

12. A közszolgáltatási támogatások európai gyakorlata a tagállami jelentések tükrében

12.1. Bevezetés

12.2. A Bizottság 2012/21/EU határozata és a jelentéstételi kötelezettség

12.3. Egészségügyi ágazatban nyújtott támogatások

12.4. A szociális ágazatban nyújtott támogatások

12.4.1. Szociális lakások Hollandiában

12.4.2. A munkaerőpiacra való belépés és visszatérés támogatása

12.5. Hírügynökségek részére nyújtott ellentételezés

12.6. A sürgősségi betegellátás finanszírozása Ausztriában

12.7. A tengeri és légi közlekedésre nyújtott ellentételezés

12.7.1. A spanyol és a görög tengeri közlekedés támogatása

12.7.2. A légi közlekedés támogatása Olaszországban

Mellékletek

1. melléklet: Kkv-fogalom az ÁCSR I. melléklete alapján

2. melléklet: A nehéz helyzetben lévő vállalkozás fogalma a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alapján

3. melléklet: A nehéz helyzetben lévő vállalkozás fogalma az általános csoportmentességi rendeletben

4. melléklet: A közzétételi kötelezettség az egyes uniós joganyagokban (2021. szeptember 1-jei állapot szerint)

Felhasznált irodalom

Bevezetés

Magyarország az Európai Unió tagjaként alkalmazza az Európai Unió állami támogatási szabályait, próbálja betartani, betartatni azokat. Az állami támogatások joga jelentős mértékben befolyásolja mindennapjainkat; a koronavírus-válság nyomán ugyan a korábbinál rugalmasabb megközelítéssel, de változatlanul áthatja a gyakorlati mindennapi életünket. Gazdasági támogatások, kedvezményes állami hitelprogramok vagy az Európai Unió költségvetéséből finanszírozott, Magyarország által kiírt infrastruktúra- és gazdaságfejlesztési célú pályázati felhívások, különböző adószabályokban egyes adózók által érvényesíthető kedvezmények esetében egyaránt ezek a szabályok alkalmazandók: számos területen kell az állami támogatási szabályoknak való megfelelést biztosítani.

2018-ban készült el az Európai Unió állami támogatási szabályairól szóló átfogó magyar nyelvű szakkönyv az oktatás, a közigazgatás és a gyakorlat számára,[1] amely könnyen érthetően, a szabályok mögötti logika és történeti okok leírásával, valamint az egyes támogatási előírások alapján hozott, állami támogatási területekre irányadó legfontosabb bizottsági döntések és az uniós bíróságok legjelentősebb ítéleteinek ismertetésével mutatta be az állami támogatások rendszerét az érdeklődőknek.

Jelen kiadvány ezen szakkönyv módszertani alapjain igyekszik bemutatni az időközben történt változásokat, így különösen a járványkezelés és a brexit nyomán kialakított szabályokat és ezek hatásait, valamint a jogterület fejlődési irányait, az új döntéseket és azok hatásait. Ismét vezérlő elv volt, hogy a sokszor igen elvont szabályok és feltételek gyakorlati megismertetése végett az általános ismeretek mellett az egyes szakpolitikai támogatási szabályok és egyedi ügyek is megfelelő hangsúlyt kapjanak, különös tekintettel az Európai Unió bíróságainak esetjogára és a gyakorlati jogalkalmazási kérdésekre. Hangsúlyosan gyakorlati megközelítésű a szakkönyv, nem törekszik az állami támogatások igen gazdag elméleti és szakirodalmi hátterének feldolgozására és bemutatására. Találhatók benne ugyan szakirodalmi hivatkozások is, azonban a gyakorlati megközelítés nyomán a szabályozáson túl jelentős mennyiségű bizottsági határozat és bírósági ügy, valamint ítélet feldolgozásával és a következmények bemutatása útján ismerteti meg az olvasót a tudnivalókkal, illetve ad gyakorlati útmutatást, hogy egyes kérdéseknél miként kell eljárni.

A szerzők feltételezése szerint a kötet segíteni fogja az állami támogatások jogának és a szabályozás motivációinak jobb megértését, a mélyebb ismeretek terjedését. A könyv pillanatképként az állami támogatások jogának 2021 végén hatályos előírásait és gyakorlati buktatóit tárja az olvasó elé.

Mindezek előrebocsátásával bízunk abban, hogy az olvasó az összefoglalt ismereteket tanulmányai vagy munkája során sikerrel tudja hasznosítani.

A szerkesztő

1. Az új regionális iránymutatás

1.1. Bevezetés

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése főszabályként tiltja az állami támogatások[2] nyújtását; a főszabály alóli kivételekről ugyanezen cikk (2) és (3) bekezdései rendelkeznek. A (3) bekezdés alapján – többek között – a tagállamok horizontális, több ágazatot érintő támogatást nyújthatnak az Európai Bizottság jóváhagyását követően. A jóváhagyás feltételeit a Bizottság általában iránymutatás, keretszabály formájában teszi közzé.

A regionális állami támogatásokról szóló iránymutatás (regionális iránymutatás, a továbbiakban: 2022–2027-es RAG) értelmében a regionális támogatás az elmaradott térségek felzárkózását és a tagállamok gazdaságainak kohézióját segíti elő, amely mint állami támogatás az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés a) és c) pontja alapján lehet összeegyeztethető a belső piaccal.[3]

Az uniós meghatározás és értelmezés szerint e támogatás nyújtása az uniós, illetve a nemzeti átlagos fejlettségi szinttől elmaradott térségekben lehetséges (esetleg egy-egy ország egészében, ha az ország csupa ilyen térségből áll) főleg beruházások támogatása formájában, és csak nagyon kivételes esetben működési támogatásként.[4] A regionális beruházási támogatási kategória a magyar támogatási rendszerben az egyik leggyakrabban használt támogatási kategória.[5]

A regionális állami támogatások Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) általi szabályozásának és ellenőrzésének elsődleges célja, hogy az adott régió fejlettségi szintjének megfelelően tegye lehetővé e támogatások nyújtását, biztosítva, hogy a tagállamokban egyenlő versenyfeltételek érvényesüljenek, és gátat szabjon a multinacionális cégek által indukált támogatási versenynek. A regionális támogatás nyújtásának feltételeit a mindenkori regionális iránymutatás tartalmazza.

A Bizottság 2012-ben indította el az EU állami támogatási politikájának reformját az állami támogatási szabályozás korszerűsítése (State Aid Modernisation, a továbbiakban: SAM) néven.[6] A folyamat keretében 2014-ig a legtöbb állami támogatási szabályt felülvizsgálták. A SAM-folyamat eredményeként született szabályok eredetileg 2020 végéig lettek volna hatályosak, így a Bizottságnak 2019 és 2020 folyamán el kellett volna fogadnia a 2021-től hatályos állami támogatási szabályokat.

2019 elején azonban a Bizottság meghosszabbította a 2020 végén lejáró szabályokat, köztük az akkor hatályos regionális iránymutatást[7] (a továbbiakban: 2014–2021-es RAG) is. A meghosszabbításra azért került sor, mert a felülvizsgálat vonatkozásában a Bizottságot kötötték az úgynevezett minőségi jogalkotásra vonatkozó iránymutatások[8] (a továbbiakban: iránymutatások). Ezen iránymutatások határozzák meg azokat az alapelveket, amelyek – többek között – alapul szolgálnak a hatályban lévő jogszabályok értékeléséhez és felülvizsgálatához. Az iránymutatások alapján a felülvizsgálatot meg kell előzze a hatályos szabályozás értékelése és az azzal kapcsolatos célravezetőségi vizsgálatok (fitness check) elvégzése, és a jövőbeni döntéseknek, illetve a módosítási javaslatoknak ezeken a vizsgálatokon kell alapulniuk.

A regionális támogatások vonatkozásában elkészült értékelés[9] megállapította, hogy a regionális támogatásokra vonatkozó szabályok továbbra is az állami támogatási politika szerves részét képezik. A Bizottság megállapításai szerint a regionális iránymutatás alapjában véve jól működik, de célzott kiigazításra szükség lehet: (1) a hatályos rendelkezések egyszerűsítésével, világosabbá tételével; és (2) a regionális iránymutatás és az általános csoportmentességi rendelet[10] szabályainak harmonizálásával (például kizárt ágazatok vagy áttelepítés fogalma – lásd később). A regionális támogatási térképek kialakításának módszertana megfelelő ahhoz, hogy a tagállamok reagálni tudjanak a gazdasági fejleményekre. Ugyanakkor az értékelés szerint a tagállami szinten elmaradott területek, úgynevezett c-területek [az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés c) pontja szerint támogatható területek] nagyvállalkozásai beruházásainak támogathatóságára vonatkozó korlátozások (különösen az eljárási innovációval kapcsolatban) gyakran nem egyértelműek, és jogi bizonytalanságot okoznak. A nagyvállalkozások diverzifikációs beruházásainak a c-területeken történő támogatására vonatkozó rendelkezések súlyos adminisztratív terhet jelentenek mind a tagállamok, mind a Bizottság számára, miközben a bejelentett támogatási összegek gyakran viszonylag kicsik, és ezeket a bejelentéseket gyakran visszavonják.[11] Ezért a c-területekre vonatkozó speciális rendelkezések hatástalannak tűnnek, és szükség lehet azok módosítására vagy hatályon kívül helyezésére.

Ami a regionális támogatási szabályok ágazati kizárásait illeti, az értékelés alapján szükség lehet annak mérlegelésére, hogy a feltételezett túlkapacitások továbbra is léteznek-e, és ezért egyes ágazati kizárások továbbra is indokoltak-e.

A regionális iránymutatás felülvizsgálatára nemcsak a fent említett értékelés volt hatással, hanem a közelmúltbeli politikai és gazdasági fejlemények is, mint például a zöldmegállapodás,[12] a digitális[13] és az ipari stratégiák,[14] valamint a koronavírus-járvány, amelynek közép- és hosszú távú következményeit még nagyon korai megbecsülni.[15]

Kiemelendő, hogy bár a regionális iránymutatás alapján az Európai Bizottság viszonylag ritkán hagy jóvá támogatási intézkedést közvetlenül,[16] az iránymutatás tartalma az alábbiak miatt jelentős:

– Az iránymutatásban foglalt szabályok alapján hagyja jóvá a Bizottság a tagállamok támogatási térképeit, amelyek meghatározzák a tagállamok területén a támogatható területeket és a maximális támogatás mértékét. A vállalkozásoknak a támogatási térképen szereplő területeken megvalósított projektjei nemcsak regionális támogatásban részesülhetnek, hanem számos más támogatási kategória esetében (például környezetvédelmi támogatások egy része, induló vállalkozások támogatása, innovációs klaszterek támogatása) területi támogatási bónuszban részesülnek például az ÁCSR alkalmazása esetén.

– Az iránymutatás szabályai előrevetítik az új – várhatóan 2022–2023 folyamán elfogadásra kerülő, és 2024. január 1-jétől hatályba lépő – ÁCSR szabályait.

– Ez az első olyan iránymutatás, amelyet a zöldmegállapodás, a digitális és az ipari stratégiák kihirdetése után elfogadnak. Ezért az új regionális iránymutatásban szereplő horizontális elemeket (például alacsonyabb közzétételi és az értékelési terv készítésére vonatkozó értékhatár, valamint az utóbbi cizelláltabb szabályozása) valószínűsíthetően az összes felülvizsgálat alatt lévő állami támogatási szabályba átvezetik.

A fejezet célja a 2021 áprilisában elfogadott új regionális támogatásokra vonatkozó állami támogatási szabályrendszer ismertetése és annak rövid értékelése a magyar támogatáspolitika szempontjából.

Az új iránymutatás beruházási (a vállalkozások beruházási költségeihez nyújtott) és nagyon szűk körben működési (a vállalkozások folyó működési költségeihez, például bérköltség, adók) támogatás nyújtását teszi lehetővé. Az alábbiakban a beruházási támogatásokra vonatkozó szabályokat elemezzük részletesebben, tekintettel arra, hogy e támogatási kategória játszik kiemelkedő szerepet a magyar támogatáspolitikában, míg a korábbi iránymutatások alapján Magyarországon eddig nem került sor működési támogatás nyújtására, és valószínűtlen, hogy ez változna a 2021-ben elfogadott 2022–2027-es RAG alapján.

A regionális támogatásokra vonatkozó szabályrendszer történeti áttekintése az Állami támogatások című könyv 8. fejezetében[17] olvasható.

1.2. A 2022–2027-es RAG beruházási támogatásokra vonatkozó kulcselemei

A 2022. január 1-jétől hatályba lépő új iránymutatás tartalmában a 2014-től hatályos iránymutatáshoz képest összességében némileg megengedőbb szabályozási keretről rendelkezik.

Ebben közrejátszhatott, hogy az iránymutatás elfogadására a koronavírus-válság alatt került sor, így a tartós gazdasági válságtól való félelem miatt a Bizottság a beruházások erőteljes ösztönzését lehetővé tevő szabályrendszert hagyott jóvá.

Ezzel egyidejűleg – reagálva a korábbi iránymutatásra vonatkozó értékelés megállapításaira – az új iránymutatás szerkezete átláthatóbb és egyszerűbb lett a korábbiéhoz képest.

1.2.1. Az iránymutatás hatálya

Összhangban az értékelés megállapításaival, a 2014–2021-es iránymutatás hatályát felülvizsgálták. Tekintettel arra, hogy a túlkapacitás a szintetikusszál-iparban megszűnt, 2022-től ez az ágazat lekerül a nem támogatható ágazatok listájáról. Az acéliparban azonban a kapacitásprobléma nem szűnt meg, így továbbra sem nyújtható regionális támogatás az acéliparban tevékenykedő vállalkozások részére. Továbbá az európai zöldmegállapodással összhangban a lignit- és szénkitermelés sem támogatható. Kizárt ágazat marad emellett az elsődleges mezőgazdasági termelés, a halászat, az energetika, valamint a szállítás.[18]

A 2021 végéig hatályos regionális iránymutatás a széles sávú fejlesztések és a kutatási infrastruktúra támogatását speciális feltételek teljesülése esetén lehetővé teszi annak ellenére, hogy léteznek ágazati iránymutatások[19] is a területen. Mivel azonban a gyakorlati tapasztalatok azt mutatták, hogy ezeket a lehetőségeket nem használták a tagállamok, mert az ágazati iránymutatások alapján nyújtottak támogatást, ezek kikerültek az új iránymutatás hatálya alól, és 2022-től az ezekhez az infrastruktúrákhoz nyújtott támogatásokat kizárólag a rájuk vonatkozó specifikus iránymutatások alapján lehet nyújtani.

További, az ÁCSR-rel való összhang megteremtését szolgáló változás a szállítási ágazathoz tartozó infrastruktúra kizárása az iránymutatás tárgyi hatálya alól. Az ágazatokat érintő változásokat az alábbi táblázat foglalja össze.

1. táblázat: Kizárt ágazatok, amelyek semmilyen szabályrendszer alapján nem támogathatók

2014–2021-es RAG

2022–2027-es RAG

Acél

Acél

Szintetikusszál-ipar

Szén

Lignit

Forrás: a szerzők szerkesztése

2. táblázat: A RAG hatálya alól kizárt, de ágazati állami támogatási szabályok alapján támogatható ágazatok

2014–2021-es RAG

2022–2027-es RAG

Halászat és akvakultúra

Halászat és akvakultúra

Mezőgazdaság, beleértve

–az elsődleges mezőgazdasági termelést és

–a mezőgazdasági terméket eredményező mezőgazdasági feldolgozást

Mezőgazdaság, beleértve

–az elsődleges mezőgazdasági termelést és

–a mezőgazdasági terméket eredményező mezőgazdasági feldolgozást

Szállítási ágazat és repülőterek

Szállítási ágazat és az ágazati iránymutatások hatálya alá tartozó szállítási infrastruktúrák, például a repülőterek

Energiaágazat

Energiaágazat

Széles sávú hálózatok

Forrás: a szerzők szerkesztése

1.2.2. Induló beruházás

A regionális beruházási támogatás nyújtásának egyik kulcseleme az induló beruházás fogalma (lásd 3. táblázat), hiszen e támogatás csak olyan beruházáshoz nyújtható, amely teljesíti az induló beruházás fogalmát. A fogalom több elemből áll. A korábbi gyakorlat szerint a támogatandó projektnek a fogalom egy elemét kellett teljesítenie. Az új iránymutatás megfogalmazása kifejezetten lehetővé teszi komplex projektek támogatását is, amelyek több fogalmi elemet egyszerre teljesítenek (például az új termék bevezetése mellett a kedvezményezett az addig gyártott termék kapacitását is bővíti).[20]

A diverzifikáció fogalma (lásd 3. táblázat) a termékek mellett kiegészült a szolgáltatásokkal is. A termelési folyamat alapvető megváltoztatása esetében pedig nem kell az egész gyár gyártási folyamatát megváltoztatni, hanem elegendő, ha a folyamat változása egy termék teljes gyártási folyamatát érinti.[21]

Az induló beruházás fogalmának változását a 3. táblázat mutatja be.

3. táblázat: Az induló beruházás fogalma

2014–2021-es RAG

2022–2027-es RAG

Tárgyi eszközökbe és immateriális javakba történő beruházás, amely a következőkhöz kapcsolódik:

–új létesítmény létrehozása

–meglévő létesítmény kapacitásának bővítése

–valamely létesítmény termékpalettájának a létesítményben addig nem gyártott termékekkel történő bővítése

–egy meglévő létesítmény teljes termelési folyamatának lényegi megváltoztatása

Tárgyi eszközökbe és immateriális javakba történő beruházás, amely a következők közül legalább az egyikhez kapcsolódik:

–új létesítmény létrehozása*

–meglévő létesítmény kapacitásának bővítése

–valamely létesítmény termelésének diverzifikációja olyan termékekre (és szolgáltatásokra), amelyeket a létesítmény korábban nem termelt*

–a létesítménybe történő beruházás által érintett termék(ek) teljes termelési folyamatának alapvető megváltozása

Valamely létesítményhez közvetlenül kapcsolódó eszközök felvásárlása, feltéve, hogy a létesítményt bezárták vagy a megvásárlás nélkül bezárták volna, és hogy a létesítményt az eladótól független beruházó vásárolja meg.

Bezárt vagy felvásárlás hiányában bezárásra ítélt létesítmény eszközeinek megvásárlása független harmadik fél által.

Megjegyzés: * Úgynevezett „c” térségekben adható támogatás, de diverzifikációra csak akkor, ha az új tevékenység nem azonos a létesítményben korábban folytatott tevékenységgel

Forrás: a szerzők szerkesztése

A nemzeti szinten kijelölhető támogatandó térségekben (úgynevezett „c” térségek, részletesebben lásd 1.2.6. fejezet) nagyvállalkozások által tervezett beruházások esetében a fentieknél szigorúbb feltételeket állít a szabályozás, mint az egy főre jutó GDP uniós átlagának 75%-a alatti és a legkülső régiókba[22] (együtt úgynevezett „a” térségek) irányuló beruházások esetében. Új létesítmények létrehozatalán túl e területeken csak olyan diverzifikáció támogatható, amely esetében az új tevékenység nem azonos a létesítményben korábban folytatott tevékenységgel, és nem is hasonlít ahhoz, azaz a TEÁOR-kódja[23] különböző. Továbbá összhangban az értékelés megállapításaival, a hatályos szabállyal ellentétben az új eljárási innovációval történő diverzifikáció lehetősége[24] nem szerepel az új iránymutatásban.[25]

1.2.3. Nagyberuházási projekt

A nagyberuházás fogalma az új iránymutatás alapján is az 50 millió eurót meghaladó elszámolható költségű induló beruházásokat foglalja magában. Nagyberuházás esetében a kis- és középvállalkozásoknak járó támogatási intenzitási bónusz nem alkalmazható, és e beruházások támogatására csökkentett támogatási mérték alkalmazandó (lásd 1.2.6. fejezet).[26]

1.2.4. Egyetlen beruházási projekt

Annak érdekében, hogy a nagyberuházásra vonatkozó szigorúbb szabályokat ne kerüljék ki a tagállamok és a kedvezményezettek a beruházási projektjeik mesterséges feldarabolásával, továbbra is alkalmazandó az egyetlen beruházási projekt fogalma. Ennek értelmében bármilyen induló beruházás, amelyet a kedvezményezett csoportszinten egy vagy több másik támogatott beruházás munkáinak megkezdésétől számított hároméves időszakban ugyanabban a NUTS 3 régióban, azaz Magyarországon ugyanabban a megyében kezdett meg, egyetlen beruházásnak számít az adható maximális támogatási mérték kiszámítása szempontjából. Ezért ha az egyetlen beruházási projekt elszámolható költsége meghaladja az 50 millió eurót, a nagyberuházásokra vonatkozó lépcsőzetesen csökkentett támogatási intenzitás alkalmazandó (lásd 1.2.6. fejezet).[27]

Változás, hogy az új iránymutatás alapján csak azokat a beruházásokat kell egyetlen beruházási projektnek tekinteni, amelyek azonos vagy hasonló tevékenységhez kapcsolódnak, tehát a NACE Rev. 2. egységes ágazati osztályozási rendszernek[28] ugyanabba a négy számjegyű számkóddal azonosított szakágazatába sorolt tevékenységhez kapcsolódnak. A hatályos iránymutatás és az ÁCSR alapján nem csak az azonos vagy hasonló tevékenységet folytató beruházások tekintendők egyetlen beruházásnak.[29]

1.2.5. Beszállítóknál elhelyezett eszközök támogathatósága

Vannak olyan esetek, amikor a regionális támogatás kedvezményezettje a beszerzett eszközök egy részét nem saját telephelyén, hanem a beszállítóinál helyezi el. Ennek oka lehet például, hogy a kedvezményezettnek olcsóbb az adott köztes termékek gyártását mással végeztetni, de a beszállító nem tudja (nem ismeri a specifikáció minden részletét) vagy nem akarja (túl drága vagy nagy kockázat) maga a gépeket beszerezni.

Mivel a beszállítók sokszor nem a kedvezményezett mellett telepszenek le, hanem más régióban vagy más országban is lehetnek, a beszállítóknál elhelyezett eszközök támogathatósága mind ez idáig nem volt egyértelmű, hiszen ezen eszközök esetében a támogatás nem a kedvezményezett régiójában fejti ki hatását (például munkahelyteremtés, jövedelemszint növelése, technológiatranszfer stb.).

Az új iránymutatás tisztázza a kérdést a joggyakorlattal összhangban,[30] mivel lehetővé teszi a beszállítóknál elhelyezett eszközök beszámítását azon vállalkozás elszámolható költségei közé, amely azokat megvásárolta (vagy előállította), ha azokat a kötelező fenntartási időszak[31] alatt a támogatás kedvezményezettjének a támogatott induló beruházáson alapuló termelési folyamathoz közvetlenül kapcsolódó feldolgozási vagy összeszerelési műveleteihez használják. További feltétel, hogy a beszállító telephelye, ahol az eszközöket elhelyezik, támogatott területen legyen, és a beszállító maga ne kapjon támogatást az érintett eszközökre. Emellett a támogatási intenzitás nem haladhatja meg a beszállító telephelyére alkalmazandó maximális támogatási intenzitást.[32]

4. táblázat: Alkalmazandó maximális támogatási intenzitás

A kedvezményezett telephelyére vonatkozó támogatási intenzitás (%)

A beszállító telephelyére vonatkozó támogatási intenzitás (%)

A beszállítóra alkalmazandó támogatási intenzitás (%)

50

50

50

50

30

30

30

50

30

Forrás: a szerzők szerkesztése

A nagyberuházási projektek támogatási intenzitásának bármely kiigazítása a beszállítók eszközökkel történő ellátásának költségeire számított támogatásokra is vonatkozik, amelyek az induló beruházás teljes beruházási költségének részét képezik.

1.2.6. Regionális támogatási térkép

A 2022–2027-es RAG szerint a támogatható területek az EU népességének 48%-át fedik le, figyelembe véve Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból történő kilépését (a korábbi iránymutatás szerinti 47% helyett). A támogatható területek listáját az iránymutatás elfogadásakor az Eurostat[33] legfrissebb elérhető statisztikai adatai alapján határozták meg, amelyek a GDP esetében a 2016–2018-as, a munkanélküliség esetében a 2017–2019-es időszak adatai.

Azon régiók, amelyek fejlettsége nem érte el az uniós átlag 75%-át, valamint a legkülső régiók alkotják továbbra is az úgynevezett „a” régiókat / (a) térségeket [az EUMSz 107. cikk (3) bekezdés a) pontja szerint támogatható térségek].[34] A nemzeti kijelölhető támogatandó térségek (úgynevezett „c” térségek) listája az elmúlt időszakhoz hasonlóan a korábbi „a” státuszukat elvesztő térségekből, a ritkán lakott térségekből[35] és a 2022–2027-es RAG 3. mellékletében meghatározott módszertan szerint az egyes tagállamokra allokált kvóta mértékéig a tagállam által kijelölt területekből alakult ki.

Az új iránymutatásban sor került a maximális támogatási intenzitások megnövelésére a zöld és digitális átálláshoz kapcsolódó uniós célkitűzések támogatása, valamint az EU hátrányos helyzetű területein történő beruházások ösztönzése érdekében. Ezzel összhangban az iránymutatás többféle intenzitásbónuszról rendelkezik (például a legkülső régiókban, az Igazságos Átmenet Alapból[36] támogatásra jogosult térségekben, a népességveszteséggel küzdő területeken és a kis- és középvállalkozások számára).[37]

5. táblázat: Nagyvállalkozások számára adható maximális támogatási intenzitás az elszámolható költségek százalékában

2014–2021-es RAG

2022–2027-es RAG

Nagyvállalkozás (%)

Nagyvállalkozás (%)

„a” régió – GDP ≤ 45%-a az EU-átlagnak

50

„a” régió – GDP ≤ 55%-a az EU-átlagnak

50

„a” régió – GDP > 45%
és ≤ 60%-a az EU-átlagnak

35

„a” régió – GDP > 55%
és < 65%-a az EU-átlagnak

40

„a” régió – GDP > 60% és ≤ 75%-a az EU-átlagnak

25

„a” régió – GDP > 65%
és < 75%-a az EU-átlagnak

30

„c” térség (főszabály)

10

„c” térség (főszabály)*

15

Megjegyzés: * Az ettől való eltéréseket a 2022–2027-es RAG 182. pontja tartalmazza

Forrás: a szerzők szerkesztése

Az új iránymutatásban két – a 2014–2021-es iránymutatásban[38] nem szereplő – bónuszt vezetett be a Bizottság.

– Igazságos Átmenet Alap által támogatott területen[39] adható bónusz: Az európai zöldmegállapodásban kitűzött cél eléréséhez, a fenntartható és klímasemleges gazdaságra való átálláshoz Európa-szerte jelentős beruházásokra van szükség. A nyersanyagot (antracitot, lignitet, tőzeget vagy olajpalát) kitermelő iparágak és a kapcsolódó energiatermelési folyamatok, valamint a nagy szén-dioxid-kibocsátású iparágak (például cement-, acél-, alumínium-, műtrágya- és papírgyártás) koncentrációja azonban jelentős kihívást jelent azoknak a térségeknek, amelyek gazdasága nagymértékben függ az ilyen tevékenységektől. Ezeknek a régióknak át kell szervezniük, illetve diverzifikálniuk kell gazdaságukat, fenn kell tartaniuk a társadalmi kohéziót, és ki (vagy át) kell képezniük az érintett munkavállalókat és fiatalokat. Annak érdekében, hogy célzott segítséget nyújtson ezeknek a régióknak a kihívások kezelésében, az Európai Unió létrehozza az Igazságos Átmenet Alapot (Just Transition Fund).[40] A 17,5 milliárd euró költségvetéssel rendelkező alap elsősorban azoknak a régióknak nyújt majd támogatást, ahol fokozatosan meg kell szüntetni a szén, a lignit, a tőzeg és az olajpala kitermelését és felhasználását, illetve ahol szükséges a nagy karbonintenzitású iparágak átalakítása. Az unió közös költségvetéséből kapott központi források mellett e területeken megvalósuló beruházásokat a tagállamok saját költségvetésükből is támogathatják az átlagosnál magasabb mértékben (tehát a bónusz nem csak az alap forrásai esetén érhető el).

– Csökkenő népességű területen adható bónusz: Olyan NUTS 3 szintű (megyében) régióban adható, ahol a 2009–2018-as időszak során több mint 10%-kal csökkent a népesség a vonatkozó Eurostat-adatok alapján. Magyarországnak nincs ilyen térsége, százalékosan a legnagyobb, 8% körüli népességcsökkenést Békés és Baranya megye szenvedte el, de ott sem érte el a 10%-os küszöbértéket.

6. táblázat: A 2022–2027-es RAG alapján adható bónuszok

Százalékpontban

„a” térség

„c” térség

Kisvállalkozás

20

20

Középvállalkozás

10

10

Fejletlen legkülső régió

20

–

Egyéb legkülső régió

10

–

Igazságos Átmenet Alap által támogatott terület (NUTS 3 szint)*

10

–

Csökkenő népességű régiók (NUTS 3 szint)*

10

5

Megjegyzés: * 70% az abszolút maximum nagyvállalkozásokra

Forrás: a szerzők szerkesztése

A regionális támogatási térképek a 2022–2027 közötti időszakra vonatkoznak majd. 2023 folyamán az akkor elérhető friss gazdaságstatisztikai adatok alapján félidős felülvizsgálatukra kerül majd sor. E felülvizsgálat feltételeit 2023 júniusáig teszi majd közzé a Bizottság.[41]

Magyarország esetében a 2022-ben hatályba lépő iránymutatás alapján az ország területének több mint 82%-a „a” térségnek minősül, és „c” térség nem lesz.[42]

7. táblázat: Támogatható térségek és gazdasági fejlettségük Magyarországon

Magyarország

NUTS-régiók

Egy főre jutó GDP az EU átlagában (%)

2014–2021-es RAG*

2012–2027-es RAG

„a” térségek

HU12 Pest

Pest megye ebben az időszakban nem volt önálló NUTS 2 régió

55,00

HU21 Közép-Dunántúl

56,33

65,33

HU22 Nyugat-Dunántúl

62,67

72,67

HU23 Dél-Dunántúl

44,33

47,33

HU31 Észak-Magyarország

40,00

47,67

HU32 Észak-Alföld

41,00

42,67

HU33 Dél-Alföld

42,67

44,33

Teljes népességi arány

–

76,71

82,09

Megjegyzés: * Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból történő kilépésével az EU gazdasági fejlettségi szintje (egy főre eső GDP) csökkent, így nem ugyanaz a vetítési alapja a 2014–2021-es és a 2022–2027-es RAG-ban alkalmazott arányoknak

Forrás: a szerzők szerkesztése

A Bizottság SA.63934 (2021/N) számú ügyben hozott határozatával[43] hagyta jóvá a 2022. január 1-jétől 2027 végéig alkalmazandó magyar regionális támogatási térképet.

A 2014–2021-es időszakban hatályos térképhez[44] képest változás, hogy Pest megye teljes egészében „a” területként támogatható 50%-os maximális támogatási intenzitással, a Nyugat-Dunántúl régióban 5%-kal nő, a Közép-Dunántúl régióban 5%-kal csökken a maximális támogatási intenzitás mértéke. Budapesten regionális beruházási támogatás továbbra sem adható. Az Igazságos Átmenet Alap által támogatott területnek Heves, Baranya és Borsod-Abaúj-Zemplén megyék minősülhetnek, ha az Európai Unió elfogadja Magyarország igazságos átmeneti tervét [lásd a regionális támogatási térképet jóváhagyó SA.63934 számú határozatának (12) bekezdését]. Ezen megyékben a maximális támogatási intenzitás nagyvállalkozásoknak 60%. A többi területen az adható maximális 50%-os mérték változatlanul megmarad.

1. ábra: Magyarország regionális támogatási térképe (2022–2027)

Forrás: Nemzeti Befektetési Ügynökség – HIPA

1.2.7. Nagyberuházásokra vonatkozó támogatási mérték

A 2022–2027. évekre vonatkozó szabály megtartotta a nagyberuházások (50 millió euró elszámolható költség feletti beruházások) korlátozott támogathatóságának szabályát. Nagyberuházási projekt esetében a következő képlet alapján számítható ki a megengedhető maximális támogatási összeg:

maximális támogatási összeg = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 × C),

ahol R az érintett térségben megengedett maximális támogatási intenzitás a kkv-kra vonatkozó megnövelt támogatási intenzitás nélkül, B az elszámolható költség 50 millió euró és 100 millió euró közötti része, C az elszámolható költség 100 millió euró feletti része.[45] A 100 millió euró feletti elszámolható költségre eső támogatás csak bizottsági jóváhagyás birtokában adható.

8. táblázat: Bejelentés-határérték a maximális támogatási intenzitás függvényében

Max. támogatási intenzitás (%)

30,00

50,00

Bejelentési küszöb (támogatás) (millió euró)

22,50

37,50

Forrás: a szerzők szerkesztése

Egy 300 millió euró elszámolható költségű projekt például egy 30%-os régióban bizottsági engedély nélkül 22,5 millió euró támogatást kaphat, míg bizottsági engedéllyel, ha a jóváhagyás minden feltétele teljesül, akár 42,9 millió euró támogatáshoz is hozzájuthat.

1.2.8. Elszámolható költségekre, saját forrásra, fenntartásra és támogatáshalmozódásra vonatkozó szabályok

Az elszámolható költségek[46] köre a beszállítóknál kihelyezett eszközök elszámolhatóságát leszámítva nem változott.

2. ábra: Regionális támogatásnál elszámolható költségek

Forrás: a szerzők szerkesztése

A beszerzett eszközöknek újnak kell lenniük, kivéve, ha a kedvezményezett kis- vagy középvállalkozás, vagy ha az induló beruházás felvásárlás fogalmi eleme teljesül.

A fent leírtakkal összhangban az elszámolható költségek tekintetében változás, hogy a beszállítókhoz kihelyezett eszközök költségei is elszámolhatók abban az esetben, ha azok a kedvezményezett tulajdonában maradnak, és azt kizárólag a támogatott beruházás folyamatainak vonatkozásában használják fel (lásd 1.2.5. fejezet).

A 25%-os állami forrástól mentes saját forrás követelménye megmaradt. A fenntartási időszak továbbra is öt év nagyvállalkozások esetében, és három év kis- és középvállalkozásoknál.

Újdonság, hogy a támogatáshalmozódási szabályoknak való megfelelést nemcsak a támogatás odaítélésekor, hanem a folyósításkor is vizsgálni kell.[47]

1.2.9. Áttelepítésre vonatkozó szabályok

Az új iránymutatás átveszi az ÁCSR 2017 óta hatályos áttelepítési definícióját (2. cikk 61a. pont),[48] azonban továbbra is lehetővé teszi relokációgyanú esetén a tagállamok és a kedvezményezettek részére az ok-okozati szempontú ellenbizonyítást az Európai Bizottság eljárásában. Ez azt jelenti, hogy az ÁCSR alapján az áttelepítés alábbi fogalmát teljesítő beruházás nem támogatható (ha a támogatást igénylő áttelepítést hajtott végre a projekt megkezdését megelőző két éven belül, vagy ha a befejezéstől számított két éven belül áttelepítést hajt végre). De az iránymutatás feltételeinek teljesítése esetén a Bizottság egyedi eljárásban jóváhagyhatja a támogatást, amennyiben igazolható, hogy nem a támogatást nyújtó tagállamban ígért regionális támogatás eredményezte a kapacitás Európai Gazdasági Térségen belüli áthelyezését.

1. szövegdoboz: Az áttelepítés fogalma[49]

Áttelepítésnek minősül, ha az alábbiak együttesen teljesülnek:

1. azonos vagy hasonló tevékenység tényleges áthelyezése;

2. az egyik EGT-tagállamban lévő létesítményből egy másik EGT-tagállamban lévő létesítménybe (támogatott létesítmény);

3. az eredeti és a támogatott létesítményben létrehozott termék vagy szolgáltatás legalább részben ugyanazt a célt szolgálja;

4. az eredeti és a támogatott létesítményben létrehozott termék vagy szolgáltatás ugyanazt az ügyféltípust szolgálja;

5. legalább két munkahely megszűnik az eredeti létesítményben ugyanazon vagy hasonló tevékenységen belül.

Forrás: a szerzők szerkesztése

1.2.10. A beruházás befejezésének fogalma

Technikai változásnak tűnhet, de jelentőséggel bírhat több szempontból is az, hogy az új iránymutatás definiálja a beruházás befejezése fogalmát („az az időpont, amikor a nemzeti hatóságok a beruházást befejezettnek tekintik, vagy a munkálatok megkezdését követően eltelt 3. év vége, attól függően, hogy melyik a korábbi időpont”).[50] Azaz ha a beruházás kivitelezése három éven túl is tart, a regionális állami támogatási szabályok szempontjából a projektet a harmadik év végén befejezettnek kell tekinteni. A 2021 végén lejáró iránymutatásban nincs ilyen szabály (a befejezés időpontja tehát megfelel a projekt tényleges befejezésének).

Ennek a gyakorlati következménye az, hogy az összes olyan határidő, amely a beruházás befejezéséhez kapcsolódik, legfeljebb a munkák megkezdésétől számított három év elteltével megkezdődik. Így az áttelepítési vállalás időszaka, a bérköltségalapú regionális támogatás esetén a pozíciók betöltésének a határideje, a fenntartási időszak, valamint a kötelező bérleti időszak[51] mind-mind a beruházás befejezésének időpontjától függenek;[52] az új szabály ezáltal a hosszabb kivitelezésű projektek esetén ezeket az időszakokat, határidőket lerövidíti. Ugyanakkor a szabályváltozás nem jelenti azt, hogy csak olyan beruházások támogathatók, amelyek három éven belül befejeződnek, illetve azt sem, hogy a beruházásnak csak az első három évben felmerült költségei lennének elszámolhatók.

1.2.11. Az iránymutatás alapján bejelentett támogatási intézkedések
további értékelési szempontjai

Az új iránymutatás alapján[53] a Bizottsághoz bejelentendő támogatási programok és egyedi beruházási projektek vonatkozásában a fent ismertetett feltételek teljesülésén túl a Bizottság a következőket vizsgálja:

1. Ösztönző hatás: a támogatásnak meg kell változtatnia az érintett vállalkozások magatartását. E feltétel ellenőrzéséhez a kedvezményezettnek be kell mutatnia, hogy támogatás nélkül mi történne (például nem valósulna meg a beruházás, mert az nem eléggé nyereséges támogatás nélkül, vagy máshol valósulna meg a beruházás – úgynevezett alternatív forgatókönyv), és dokumentálnia kell (például igazgatósági előterjesztésekkel, emlékeztetőkkel), hogy a döntéshozatali folyamatban a támogatás lehetősége befolyásolta a döntését.

2. A támogatási intézkedés megfelelősége: a tagállamoknak bizonyítaniuk kell, hogy a tervezett beruházással elért regionális hatás más tagállami intézkedéssel vagy más formájú támogatással (például vissza nem térítendő támogatás helyett kedvezményes kamatú hitel) nem lenne elérhető.

3. A támogatás arányossága (minimumra korlátozott támogatás): a támogatás összege nem lehet magasabb, mint a regionális támogatási térkép alapján kiszámolt összeg és a bemutatott alternatív forgatókönyvhöz képest felmerült többletköltség közül a kisebb összeg.

4. A tagállamok közötti versenyre és kereskedelemre gyakorolt indokolatlan negatív hatások elkerülése: a pozitív hatásoknak ellensúlyozniuk kell a támogatás versenyre és kereskedelemre gyakorolt negatív hatásait. A Bizottság nyilvánvaló negatív hatásnak tekinti, és így várhatóan nem engedélyezi azokat a támogatásokat, amelyek esetében a beruházás:

a) a támogatás hiányában nem valósulna meg, de támogatással történő megvalósulása esetén abszolút mértékben hanyatló piacon jelentős kapacitásbővítést eredményezne;

b) olyan régióban valósul meg, amely nem fejletlenebb, mint az alternatív forgatókönyv helyszíne;

c) áttelepítés esetén, amennyiben a támogatás és az áttelepítés között ok-okozati összefüggés van.

Kiemelendő, hogy a regionális hatást igazoló, már a korábbi iránymutatásban is megtalálható mutatók, ismérvek mellett vizsgálni kell majd, hogy a beruházási projekt mennyiben járul hozzá a regionális gazdaság zöldítéséhez, a digitális átmenethez vagy klímasemleges, vagy az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenálló – tevékenységekre való átálláshoz. Így a 2022-től hatályos iránymutatás kiemeli, hogy az (EU) 2020/852 európai parlamenti és tanácsi rendelet (taxonómiai rendelet) 3. cikkére[54] „különös figyelmet fog fordítani” az intézkedések értékelése során; ennek érdekében a projekt környezeti fenntarthatóságát kötelezően be kell mutatni a támogatási kérelemben.[55]

1.3. Működési támogatás

Működési támogatásnak azon támogatások minősülnek, amelyek valamely vállalkozás folyó kiadásainak csökkentésére irányulnak. A működési támogatás főszabály szerint nem engedélyezett, kivételt képez ez alól, ha a tagállamok olyan programot jelentenek be, amelynek célja

– a kis- és középvállalkozások által a különösen hátrányos helyzetű, „a” térségekben tapasztalt bizonyos sajátos nehézségek csökkentése: az érintett tagállamoknak bizonyítaniuk kell e sajátos nehézségek fennállását és jelentőségét, továbbá bizonyítaniuk kell azt is, hogy működési támogatási programra van szükség, mert az adott sajátos nehézségek beruházási támogatás útján nem küzdhetők le;[56]

– a legkülső régiókban egy adott gazdasági tevékenység folytatása érdekében felmerülő kiegészítő költségek ellentételezése: meg kell határoznia a tagállamnak azokat az állandó hátrányokhoz kapcsolódó konkrét kiegészítő költségeket, amelyek ellentételezése a működési támogatási program feladata;[57]

– a rendkívül ritkán lakott térségekben az elnéptelenedés megelőzése vagy csökkentése: az érintett tagállamnak bizonyítania kell, hogy a működési támogatás nélkül az adott térségben fennáll az elnéptelenedés kockázata.[58]

Az ÁCSR alapján csak az utóbbi két kategória támogatható, az ott meghatározott feltételek esetén. Magyarországon az ÁCSR alapján tehát nem nyújtható regionális működési támogatás, mivel hazánk egyik területe sem minősül rendkívül ritkán lakottnak vagy legkülső régiónak.[59]

1.4. Közzététel, értékelési terv, éves jelentés és nyilvántartási kötelezettség

A közzétételi szabályok körében a legfontosabb változás az 500 ezer eurós értékhatár 100 ezer euróra való leszállítása (a 100 ezer euró feletti egyedi támogatásokat kell közzétenni az Európai Bizottság adatbázisában). Ez a változás a regionális támogatások esetén kevésbé releváns, hiszen a 2022–2027-es RAG hatálya alá tartozó támogatások jellemzően meghaladják ezt a szintet, de várható, hogy a többi állami támogatási szabály, beleértve a 2024-től változó ÁCSR-t is, ilyen szellemben módosul.

Az állami támogatási szabályozás korszerűsítésére irányuló, 2012-ben elindított folyamat fontos eleme volt a csoportmentességi rendelet hatályának jelentős bővítése, amely együtt járt azzal, hogy a támogatások túlnyomó része kikerült a Bizottság előzetes ellenőrzése alól. Ezért a Bizottság megerősítette a támogatások utólagos ellenőrzését. Ennek egyik eleme az értékelés bevezetése, amelynek célja a támogatásnak tulajdonítható pozitív és negatív hatások vizsgálata, ami által a Bizottság arra készteti a tagállamokat, hogy a hazai és uniós forrásokat még hatékonyabban használják fel. Az értékelést – főszabály szerint – a nagy költségvetéssel rendelkező támogatási programok esetében kell elvégezni.[60]

A 2021 végéig hatályos regionális iránymutatásban – és a többi vonatkozó jogi aktusban, így pédául az ÁCSR-ben is – az értékelési kötelezettségre, annak következményeire irányadó szabályok kevésbé részletesek, mint az új iránymutatásban.

A 2022-től hatályos iránymutatás szerint bizottsági bejelentés szerves részét kell képezze majd az értékelési terv tervezete is azon programoknál, amelyeknek költségvetése bármely évben meghaladja a 150 millió eurót, vagy amelyeknek összesített teljes költségvetése meghaladja a 750 millió eurót. Amennyiben olyan jelentős változás vagy módosítás következik be, amelynek eredményeképp a program bármely szakaszában meghaladja a fenti összeghatárokat, 30 napon belül értékelési tervet kell bejelenteni a Bizottság felé, amely az előző évekre is vonatkozhat.[61]

Ugyanakkor nem kell értékelési tervet készíteni azon támogatási program esetében, amely olyan, hasonló célkitűzésre és földrajzi területre irányuló program folytatásának minősül, amelyet korábban már értékeltek, és az értékelés alapján a Bizottság nem hozott kedvezőtlen megállapítást.[62] Magyarország esetében az alábbi programokat értékelték, és egyik esetében sem hozott a Bizottság kedvezőtlen megállapítást:

9. táblázat: Jóváhagyott magyar regionális támogatási programok

Bizottsági nyilvántartási szám

Hazai jogszabályi alap

SA.39292*

165/2014. (VII. 17.) Korm. rendelet a fejlesztési adókedvezményről

SA.48680 (2017/EV)**

210/2014. (VIII. 27.) Korm. rendelet a beruházásösztönzési célelőirányzat felhasználásáról

SA.52527***

255/2014. (X. 10.) Korm. rendelet a 2014–2020 programozási időszakra rendelt források felhasználására vonatkozó uniós versenyjogi értelemben vett állami támogatási szabályokról

SA.62013****

2/2018. (XII. 28.) MK rendelet a fejezeti és központi kezelésű előirányzatok kezeléséről és felhasználásáról

Megjegyzés: * https://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_39292

** https://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_48680

*** https://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_48680

**** https://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_62013

Forrás: az Európai Bizottság adatai alapján a szerzők szerkesztése

Az új iránymutatás alapján a szigorított közzétételi kötelezettség továbbra sem váltja ki az éves jelentéstételi kötelezettséget, amelyet a tagállamoknak következő év június 30-ig kell megküldeniük a Bizottság felé. Továbbá a támogatások utólagos ellenőrzése érdekében a tagállamoknak részletes nyilvántartást kell vezetniük valamennyi támogatási intézkedésről. E nyilvántartásnak tartalmaznia kell valamennyi olyan információt, amely az elszámolható költségekre és a maximális támogatási intenzitásokra vonatkozó feltételek teljesítésének megállapításához szükséges. A tagállamoknak e nyilvántartást a támogatás odaítélésének napjától számított tíz évig meg kell őrizniük, és kérésre a Bizottság rendelkezésére kell bocsátaniuk.[63]

1.5. A 2022–2027-es RAG és az ÁCSR viszonya

Magyarország a regionális beruházási támogatások döntő többségét az ÁCSR alapján nyújtja, amelyre az új iránymutatás annyiban hat, hogy az alapján állapítják meg a 2022. január 1-jétől alkalmazandó támogatási térképet, amely az ÁCSR alkalmazását is meghatározza. A csoportmentesség egyéb szabályaira az új iránymutatás bevezetése egyelőre nincs hatással. Ez azt jelenti, hogy az ÁCSR alapján bevezetett programok alapján az új regionális térképen lévő területeken és mértékben adható 2023 végéig támogatás, a mostani szabályozás szerint.

Az új iránymutatás szabályai az egyedi bizottsági jóváhagyás tárgyát képező esetekben alkalmazandók. Ez Magyarország esetében – az eddigi gyakorlat szerint – két esetkört ölel fel:

1. az áttelepítés fogalmát teljesítő beruházások támogatása;

2. nagyberuházások támogatása, ahol a magyar állam által nyújtani kívánt támogatás mértéke meghaladja a tagállami hatáskörben adható támogatást (lásd 1.2.6. fejezet).

Ezekben az esetekben a belső piaccal való összeegyeztethetőség bizonyítása továbbra is nagyobb kihívást jelent majd, mint a csoportmentesség hatálya alá tartozó támogatások esetében, hiszen ilyen esetekben az Európai Bizottság részletes értékelést végez az új iránymutatás elveinek megfelelően, és a támogatás csak a Bizottság pozitív döntését követően ítélhető oda (míg az ÁCSR esetén erre tagállami hatáskörben lehetőség van).

1.6. Következtetések

Hazánk számára a regionális beruházási támogatás fontos fejlesztéspolitikai eszköz a hazai és az uniós források felhasználása esetén is: 2018-ban például az összes állami támogatás 40%-át és a GDP közel 1%-át ítélték oda a támogatást nyújtók ezen a jogcímen az Európai Bizottság állami támogatási jelentésének[64] (State Aid Scoreboard) adatai alapján.

A regionális támogatásokra vonatkozó szabályok a 2014–2021-es időszakhoz képest jelentős mértékben nem változtak az új iránymutatás alapján.

A 2014–2021-es időszakban Budapest és Pest megye kivételével az ország egésze „a” térségnek minősült. Budapest egyáltalán nem volt támogatható, Pest megye körülbelül fele pedig „c” térség volt. A 2022–2027-es időszakban Pest megye is „a” térséggé válik, tekintettel arra, hogy 2018 óta Budapest és Pest megye két önálló NUTS 2 térséget alkot, és gazdasági mutatói alapján Pest megye önállóan teljesíti az „a” térséggé nyilvánítás feltételeit. 2022-től Magyarországon nem lesz „c” térség, mivel Budapest a fejlettségi mutató alapján nem került be a „c” térségként támogatható területek közé.

A fentiek alapján a regionális beruházási támogatásra a 2022–2027-es időszakban alapvetően hasonló szabályozási keret vonatkozik majd, viszont a regionális térkép változásainak köszönhetően bővülni fognak a támogatásnyújtás lehetőségei, így a regionális támogatás továbbra is kulcsszerepet játszhat a támogatáspolitikában.

2. A brexit állami támogatási hatásai és a brit állami támogatási kontroll új rendszere[65]

2.1. Bevezetés

Az állami támogatások (a jelenlegi uniós jogi terminológiában: state aid) szabályozása a versenypolitika egyik legfontosabb aspektusa, amely jelentős befolyással bír az Európai Unió, illetve tagállamainak gazdasági mechanizmusaira. Az EU-ban hatályban lévő korlátozások az állami támogatások nyújtása kapcsán egyedülállónak számítanak a világon: jóval szigorúbbak és szélesebb körűek, mint például a WTO támogatási (subsidy) szabályozásai[66] vagy egyéb regionális kereskedelmi blokkok hasonló jellegű szabályozásai.

Az uniós állami támogatási szabályozások abból az alapelvből indulnak ki, hogy az állami támogatások kedvezményezettjei pénzügyi-gazdasági előnybe kerülnek a támogatások által versenytársaikhoz képest, ez pedig torzítja a szabadpiaci versenyt, ami főszabály szerint tiltott. Az EU döntően három jogforrási szinten szabályozza az állami támogatási mechanizmusokat:[67]

1. az Európai Uniót létrehozó, az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz) cikkelyei (elsősorban 107–109. cikkek);

2. az Európai Bizottság által kiadott rendeletek, keretszabályok, iránymutatások stb.;

3. az Európai Unió Bíróságainak döntései.

Az EUMSz 107. cikkének rendelkezései részletesen és az úgynevezett „köznapi” értelemhez képest meglehetősen eltérő módon szabályozzák az állami támogatási mechanizmusokat, beleértve a támogatás fogalmának definiálását. Az EUMSz 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak azok az intézkedések minősülnek, amelyek esetében:

1. a kedvezményezett vállalkozásnak minősül (támogatott tevékenysége gazdasági tevékenység);

2. az intézkedés állami forrást nyújt, és betudható az államnak;

3. gazdasági előnyt jelent az érintett vállalkozás(ok) részére;

4. szelektív, azaz csak bizonyos vállalkozást, régiót vagy ágazatot részesít előnyben;

5. torzítja a versenyt, vagy annak torzításával fenyeget;

6. befolyásol(hat)ja a tagállamok közötti kereskedelmet.

Az állami támogatások gazdasági hatásvizsgálatának részét képezi annak megállapítása, hogy a támogatási mechanizmusok milyen formájú és volumenű előnyöket jelentenek a kedvezményezetteknek. Az előnyök kvantifikálása sok esetben egyáltalán nem egyértelmű (például amikor az állam befektet valamilyen vállalkozásba, vagy kölcsönöket folyósít egy vállalatnak). A gazdasági elemzések[68] segíthetnek például annak meghatározásában is, hogy mely támogatási mechanizmusok számítanak „szelektív” jellegűeknek. A szelektivitás azt jelenti, hogy a támogatást kapó cég és a támogatást nem kapó versenytársai között megváltozik a piaci egyensúly.[69] Az EU-s szabályozások értelmében egyébként elégséges az állami támogatások potenciális versenytorzító hatását kimutatni, a tényleges torzítások helyett.[70]

Mintegy kivételként a 107. cikk (1) bekezdésében foglalt támogatásnyújtási tilalom alól az EUMSz egyes cikkelyei bizonyosfajta állami támogatások nyújtását engedélyezik, mivel előfordulhatnak olyan helyzetek, amikor a támogatás nyújtásával járó versenytorzulást ellentételezik a támogatásból fakadó pozitív hatások (például a természeti csapások miatt nyújtott állami támogatások vagy a rendkívül alacsony életszínvonalú térségekben biztosított támogatások). Ezekben az esetekben a tagállamok támogatásnyújtási gyakorlatát független versenyhatóságként ellenőrző Európai Bizottság a támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek minősítheti.

A támogatások pozitív és negatív hatásainak mérlegeléséből fakadóan az állami támogatási mechanizmusok szabályozása – illetve annak eldöntése, hogy egy adott támogatás a belső piaccal összeegyeztethető-e – sokszor sokkal inkább politikai, mintsem gazdasági kérdés. Ez különbözö okokra vezethető vissza. Egyrészt az állami támogatási kérdések általában nem par excellence gazdasági kérdésként fogalmazódnak meg a támogatást foganatosító országban, hanem sokkal inkább valamilyen politikai jellegű problémakör összefüggéseiben (például a hátrányos helyzetű régiók kiemelt fejlesztése, veszélybe kerülő vállalatok kisegítése stb.). Nehezen meghatározható az is, hogy az állami támogatások milyen fiskális jellegű hatásokkal bírnak, és hogy a támogatásra átcsoportosított források máshol milyen hiányokat, illetve károkat okozhatnak. Az EU-s állami támogatási szabályozások szigorának az lenne a célja, hogy megakadályozza a felesleges és túlzó állami költekezéseket, amelyek adott esetben csak meghosszabbítanák egyes elavult gazdasági struktúrák fennállását vagy nem hatékony vállalatok életben tartását.

Annak érdekében, hogy a támogatások összeegyeztethetősége vizsgálatának az elvégzésére ne legyen minden esetben a Bizottság időigényes előzetes engedélyezési eljárásában szükség,[71] a Bizottság a támogatások összeegyeztethetőségi feltételeinek meghatározása mellett úgynevezett csoportmentességi rendeleteket is alkot. A csoportmentességi rendeletek alapján nyújtott támogatások az állami támogatási bejelentési kötelezettség alól általános kivételnek számítanak. Az általános csoportmentességi rendelet (a továbbiakban: ÁCSR)[72] alapján megjelölt kategóriák, például a regionális támogatások, képzési támogatások vagy bizonyos esetekben K+F-támogatások és környezetvédelmi támogatások is idetartoznak. Ezek mellett a csekély összegű (de minimis), a verseny torzulásával és a kereskedelem érintettségével nem fenyegető támogatások szintén kivételt élveznek a bejelentési kötelezettség alól. A bejelentési kötelezettség alá tartozó támogatások bár összegükben jelentősek, de 2014 óta az is elmondható, hogy az ÁCSR alapján nyújtott támogatások az intézkedések körülbelül 96%-át fedik le.[73] A Bizottság tehát az előző évtizedben egyre inkább átengedte a tagállamoknak, hogy bizonyos előre meghatározott szabályok mentén, de előzetes engedélyezési eljárás nélkül nyújtsanak támogatásokat.

Az állami támogatások szabályozásának jelentősége azért is értékelődött fel a brexittárgyalások során, mert e szabályok gyakorlatilag az adott állam szuverenitását és gazdaságpolitikai cselekvőképességét alapvetően korlátozzák, befolyásolják. Különösen amiatt, mert az EU-ban a támogatások nyújtása egy független hatóság ellenőrzése alatt áll, a tagállamok kormányai a rendelkezésre álló forrásokat csak bizonyos keretek között használhatják fel.

E folyamat fényében is fontos elemezni, hogy a brexit során az állami támogatások szabályozása mekkora figyelmet kapott, illetve hogy az előző években az Egyesült Királyság milyen támogatásnyújtási politikát folytatott más, hasonló gazdasági potenciállal bíró tagállamokhoz képest.

2.2. Az Egyesült Királyság támogatásnyújtási gyakorlata

Az Egyesült Királyság történelmi hagyományai miatt is a szabad verseny és a szabadpiac egyik élharcosa volt, amíg az Európai Unió tagja volt. A kilépést megelőző években az Egyesült Királyság GDP-je mindössze 0,4%-át fordította állami támogatásokra (az EU-átlag 0,7%). Az ország az állami támogatások nagy részét környezetvédelmi és energetikai célokra (44%), illetve K+F-tevékenységekre (22%) fordította (lásd 3. ábra). Az EU-országok többségével összevetve az Egyesült Királyság rendkívül ritkán sértette meg az EU állami támogatási szabályait.[74]

Annak fényében, hogy az Egyesült Királyság gazdasági erejéhez képest nem járt élen a támogatások nyújtásában, furcsának tűnhet, hogy az állami támogatások brexit utáni szabályozása a tárgyalások kezdete óta az egyik legfontosabb vitakérdésnek számított a két fél között, miközben a kérdéskör a brit belpolitikai csatározásokban is folyamatosan exponálódott.

3. ábra: Az állami támogatások GDP-arányos nagyságrendje az EU-tagállamokban, 2018

Forrás: www.instituteforgovernment.org.uk/sites/default/files/Fig-2.png

4. ábra: Állami támogatások néhány szektor vonatkozásában 2018-ban Hollandiában, Olaszországban, Franciaországban, Németországban és az Egyesült Királyságban (az összes állami támogatás százalékos megoszlása)

Forrás: www.instituteforgovernment.org.uk/sites/default/files/publications/beyond-state-aid.pdf

2.3. A brexittárgyalások rövid története, különös tekintettel
az állami támogatási kérdésekre

Az állami támogatások szabályozásának kérdése a brexittárgyalások során is kiemelt figyelmet kapott, és az egyik olyan területté vált, amelyről csak a tárgyalások utolsó napjaiban született megállapodás az Egyesült Királyság és az EU között.[75]

Az állami támogatások szabályozásából fakadó szuverenitáskorlátozás mellett a tárgyalások nehézségét az is okozta, hogy az állami támogatások szabályozása nem öncélú. A korlátozások egyértelműen azt szolgálják, hogy az EU belső piaca minél jobban működjön, indokolatlan torzulások ne befolyásolják a négy alapszabadság megvalósulását.

A brexit viszont az azt körülvevő egyesült királyságbeli belpolitikai helyzet miatt irreális elvárásokat támasztott a tárgyaló felekkel szemben. Az Egyesült Királyság egyrészt úgy döntött, hogy nem kíván az Európai Unió tagállama lenni, annak szabályait – beleértve ebbe az Európai Bíróságok sokszor aktivista jellegű jogértelmezési tevékenységét is – nem akarja automatikusan betartani, magára nézve kötelezőnek elfogadni. Ugyanakkor, tekintettel egyrészt a földrajzi közelségre és az elmúlt évtizedek során kialakult igen erős és összetett gazdasági kapcsolatokra, az Egyesült Királyságban bejegyzett vállalkozások számára az a legelőnyösebb, ha minél könnyebben hozzáférnek a belső piachoz. Ez a helyzet bináris megközelítés mellett feloldhatatlannak tűnik. Ha egy állam nem tagja az EU-nak, akkor vállalkozásai nem részesülhetnek előnyben más harmadik államok vállalkozásaihoz képest az EU piacaihoz való hozzáférés tekintetében.[76] Ha azonban az Egyesült Királyság vállalkozásai számára érdek az EU belső piacához való könnyített hozzáférés, akkor az EU jól felfogott érdeke az állami támogatási szabályok – vagy ahhoz hasonló, azokkal egyenértékű szabályok – betartásának elvárása az Egyesült Királyság részéről. Ellenkező esetben az Egyesült Királyság által nyújtott, az EU szabályai által engedélyezett támogatásoknál kedvezőbb támogatások birtokában e vállalkozások indokolatlan előnyöket élveznének az EU belső piacán. Így viszont a vita visszaér a kiindulóponthoz: az EU állami támogatási szabályainak betartására (is) szükség van az EU-val való szoros kereskedelemhez. Ez viszont a brexit belpolitikai kiindulási pontjaival ellentétes, hiszen így az Egyesült Királyságnak az EU-joghoz és az azt értelmező uniós bíróságok véleményéhez kellene igazodnia.

E peremfeltételek miatt nem véletlen, hogy az EU és az Egyesült Királyság között évekig tartott a brexitet követő időszak jogi helyzetének mindkét fél által elfogadható módon történő rendezése, és nem is sikerült minden részletkérdést pontosan szabályozni. A Theresa May által végigtárgyalt 2018-as megállapodástervezet[77] a The Guardian elemzése szerint nagyságrendileg 5%-ban különbözik a Johnson-kormányzat által végül aláírt végső megállapodástól. A legtöbb különbség az északír helyzet jelentős változásaiból ered, amelyeket először a 2019-es revízió tartalmazott. A May-féle tervezetet a brit parlament háromszor utasította el. A 2019-es revíziós változat (amely a lényeges vonatkozásokban előlegezi a végleges brexitmegállapodást) elismeri az EU fennhatóságát az északír szabályozások vonatkozásában, például a state aid kapcsán is.[78]

A Jeremy Corbyn vezette Munkáspárt erősen kritizálta az általuk túlzottan szigorúnak ítélt EU-s szabályozást (miközben egyébként a Munkáspárt a maga visszafogott módján inkább az EU-ban maradás mellett kampányolt). A brit belpolitikai diskurzusban az EU szabadpiaca alapvetően Margaret Thatcher örökségeként jelenik meg, aki Jacques Delors-ral együtt a legtöbbet tette az államok gazdasági szerepvállalásának visszaszorításáért. Ebből az az érdekes belpolitikai patthelyzet következett, hogy a kilépés mellett kampányoló Konzervatív Párt viszont elvben sokkal inkább támogatta az EU szigorú, piacpártibb állami támogatási rendelkezéseit.[79]

A Boris Johnson vezette Konzervatív Párt azonban tudatosan keményítette az álláspontját az állami támogatások kérdésköre kapcsán, gyakran nyílt konfliktusokat keresve az EU-s tárgyalópartnerekkel. 2020 szeptemberében például a brit kormány bejelentette, hogy az állami támogatási szabályozások kapcsán az EU-nál jóval megengedőbb WTO-szabályozást fogja követni. Az állami támogatási szabályozások ügyéből a Johnson-kormányzat nemzeti szuverenitási kérdést csinált az egyik legnehezebb tárgyalási ponttá téve a problémakört.[80] Az EU-s tárgyalófél ugyanakkor attól tartott, hogy az állami támogatásokkal segített brit ipar jogosulatlan versenyelőnyre tenne szert az EU-s piacon, amelyhez továbbra is rengeteg szálon keresztül kapcsolódik. Megállapodás híján az EU csak állami támogatások ellenintézkedéseként bevezetett tarifákkal (anti-subsidy tariffs) tudna védekezni egy esetleges brit árudömping ellen (hasonló intézkedések vannak érvényben Kína és Oroszország esetében is bizonyos árucikkek vonatkozásában).

Az EU szerint a brit állami támogatási és külkereskedelmi szabályozási követelés a brexit után összességében sokkal kedvezőbb és könnyebb hozzáférést biztosítana a brit áruknak az EU-piacokhoz, mint amely státuszt például a CETA[81] vonatkozásában a kanadai vállalatok élveznek. A brit fél viszont azt emelte ki a tárgyalások folyamán, hogy az EU-s pozíció túlhangsúlyozza az állami támogatási szabályozások lehetséges belső piaci hatásait, miközben a brit állami támogatási mechanizmusokat továbbra is az Európai Unió Bíróságának hatálya alá sorolná. Az állami támogatási szabályozások kihatnak az adó- és a befektetési környezetre is: a brit kormány többször érvelt azzal a tárgyalások folyamán, hogy az EU szigorú szabályozási rendszere negatívan befolyásolja az EU-s tagállamokba irányuló működő tőke beáramlását. Ezzel szemben a tárgyalások során a brit fél részéről több alkalommal került sor olyan irányú kommunikációra, illetve szivárgott ki olyan irányú kormányzati szándékról információ, miszerint az EU-ból való kilépést követően nemzeti iparukat támogatásokkal kívánják megerősíteni.[82] Ez viszont nem erősítette meg az EU részéről a tárgyalások jóhiszeműségébe vetett bizalmat, illetve az állami támogatások minél szigorúbb, az EU előírásaihoz minél jobban hasonlító szabályozásának indokoltságát támasztotta alá.

2.4. Állami támogatás és brexit: a tárgyalások eredményei

Bár az Egyesült Királyságnak az Európai Unióból való 2020. január 31-i kilépése után az uniós állami támogatási szabályokat továbbra is alkalmazni kellett egy úgynevezett átmeneti időszak alatt, ez a köztes állapot 2020. december 31-én véget ért.

2020 utolsó napjaiban a két félnek sikerült egy 1250 oldalas megállapodást (Trade and Cooperation Agreement, a továbbiakban: TCA vagy megállapodás)[83] kötnie a 2021. január 1-je után alkalmazandó szabályokról, amelyet 2020. december 30-án írt alá Boris Johnson, az Egyesült Királyság miniszterelnöke és Ursula von der Leyen, az Európai Bizottság elnöke. A megállapodás 2021. január 1-jével kezdve 2021. május 1-jéig „ideiglenesen” alkalmazandó volt. Ezzel a dátummal ratifikálta a két fél a megállapodást.

Mint látható volt, az állami támogatások kérdése a két fél közötti nézeteltérések egyik fő forrása volt, tekintve, hogy az Egyesült Királyság kifogásolta, hogy az EU állami támogatásokra vonatkozó szabályai – amelyek végső értelmezése az Európai Unió Bíróságának előjoga – kötelezőek legyenek rá, így korlátozzák egy, az EU-tól független harmadik állam szuverenitását.

Egy közelmúltbeli blogbejegyzésében Phedon Nicolaides, a Maastrichti Egyetem professzora is foglalkozik a hét részből, 49 mellékletből és három jegyzőkönyvből álló fenti megállapodás állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseivel,[84] amelyeket a dokumentum második rész, első címsor, tizenegyedik címének 3. fejezete és azok alfejezetei tartalmaznak.[85]

A megállapodás nem írja elő a támogatási intézkedéseknek az illetékes hatóság számára történő bejelentését azok végrehajtása előtt, de rögzíti azt az elvet, hogy nem kerül sor támogatás nyújtására, ha az „lényeges” hatással lenne a kétoldalú kereskedelemre vagy befektetésekre. Lehetővé teszi azonban azoknak a támogatásoknak a nyújtását, amelyek közpolitikai célt szolgálnak, és megfelelnek bizonyos elveknek (például a szükségesség és az arányosság elvének), és amelyek pozitív hatása nagyobb, mint a kereskedelemre és a beruházásokra gyakorolt negatív hatás.[86]

A megállapodásban rögzített „egyedi” szabályok nem hosszabbak néhány mondatnál, és olyan általános elvek meghatározására szorítkoznak, mint a szükségesség és az arányosság elve, valamint az ösztönző hatás nélküli támogatások elkerülése:

– a támogatások olyan állami források, amelyek szelektív előnyt jelentenek, és befolyásolják a kereskedelmet (alapvetés, hogy támogatásokat nem nyújtanak, ha azok jelentős hatással vannak a kereskedelemre vagy a beruházásokra);

– kivételek: természeti katasztrófák és rendkívüli események kártalanítása, társadalmi jellegű támogatások, ideiglenes támogatások gazdasági szükséghelyzetekhez, a