Ella Berthoud

A TUDATOS OLVASÁS MŰVÉSZETE

A szavak bölcsessége

Fordította: Jakobovits Kitti

A mű eredeti címe: The Art of Mindful Reading

Copyright © Ella Berthoud, 2019

Magyar kiadás © Central Kiadói Csoport, 2024

Magyar fordítás © Jakobovits Kitti, 2024

A jogtulajdonos engedélye nélkül a műből

részlet sem közölhető

ISBN 978-963-614-564-4 (papír)

ISBN 978-963-614-565-1 (epub)

Megjelent a Central Kiadói Csoport gondozásában, 2024-ben

Felelős kiadó: Marosi László

www.animuscentral.hu

Az 1795-ben alapított

Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők

Egyesülésének tagja

Felelős szerkesztő: Barsi Nikoletta

Korrektor: Szilasi Éva

Borítóterv: Quarto Publishing plc

Magyar borító: Tabák Miklós

E-book: Scriptor Kft.

Előszó a magyar kiadáshoz

Hét-nyolcéves korunk körül megtanulunk olvasni – persze van, aki korábban, van, aki később és van, aki sosem, de az olvasni tudást alapvetően ehhez az eseményhez társítjuk. Aki megtanul, az tud. Azt gondoljuk, ez ennyiről szól, pedig nem is tévedhetnénk nagyobbat. Ez a könyv legerősebben arra világít rá, hogy az olvasás képessége nem (csak) az értelmiség jelzője, megtanulni olvasni pedig nem (csak) az első iskolai évek feladata. Az olvasás sokkal inkább egy olyan dolog, amit folyton újra és újra kell tanulnunk annak mentén, ahogy mi magunk is fejlődünk, érünk, változunk, és ahogy helyzetről helyzetre más motivációval, céllal, szükséggel nyúlunk egy könyvért.

A fordítás során magam is tanultam. A legtöbb gyakorlat és felvetés engem is elgondolkodtatott arról, én mit teszek azért, hogy olvasó legyek, és hol van az én felelősségem abban, hogy milyen olvasó válik belőlem. Mert szeretnék olyan lenni, aki érti és érzi a könyveket és a könyveken keresztül saját magát. Saját felelősséget hangsúlyozok egy olyan kötet esetében, ami külső segítségként, ötletek és praktikák tárházaként szolgál annak, aki kezébe veszi. De pontosan abból a megfontolásból teszem ezt, ami erre a könyvre is ugyanúgy igaz, mint az összes többire. A könyvek nem maguktól adnak hozzánk, ahhoz hogy általuk tényleg többek legyünk, a mi jelenlétünkre is szükség van. Nekünk is időt, energiát és tudatosságot kell szánnunk arra, hogy utánamenjünk. Ez a könyv megtaníthat arra, hogyan olvassunk úgy, hogy abban testünk és lelkünk is részt vegyen.

A könyv szerzője, Ella Berthoud biblioterapeuta, és könyvét azzal a szándékkal írta meg, hogy megmutassa a világnak az irodalomban rejlő erőt és szépséget. Habár az angolszász és a magyar biblioterápia/irodalomterápia gyakorlatában fellelhető árnyalatok és különbségek felett is el lehetne időzni, mivel a szerző sem helyez kitüntetett hangsúlyt a módszerre, ezt most mi sem tesszük. Ahol azonban egy-egy említésre kerülő könyv, program vagy szakkifejezés esetében úgy ítéltük meg, hogy az talán a magyar olvasó számára ismeretlen, annak érdekében, hogy segíteni tudjuk a szerző szándékának megvalósulását, rövid magyarázatot, jegyzetet írtunk.

Régóta gondolkodom azon, hogy számomra különbség van kiolvasás és elolvasás között. E könyvvel való munka csak megerősített abban, hogy kiolvasni nekem azt jelenti, végezni vele, befejezni, átérni rajta – eljutni a célig, ami a könyv után. De elolvasni (sőt, egyszerűen csak olvasni) valamit közelebb áll az átéléshez, a „valamin túllenni” célja nélküli létezéshez. Persze időről időre lesznek dolgok, amiket csak kiolvasni akarunk, vagy valamiért ki kell olvasnunk, de bízom benne, hogy mindig több lesz azoknak a száma, amiket elolvasunk, és még több azoké, amiket olvasunk.

Jakobovits Kitti

tanácsadó szakpszichológus, irodalomterapeuta

Bevezetés

Olvasás – az egyik első dolog, amit életünkben teszünk: szeretteink ölében ülve, szüleink megnyugtató hangját hallgatva, amint képeken és szavakon keresztül elmagyarázzák nekünk a világot. A betűk halmaza a papíron hangokká, képekké és gondolatokká válik, mely életre kelti képzeletünket, nyelvünket és kommunikációra való képességünket. Ami fekete és fehér jelek zűrzavarával kezdődik, az színeket, szörnyetegeket és fenevadakat, érzelmeket, nevetést és könnyeket kezd idézni. Végül a krikszkrakszok szavakká alakulása olyan természetessé válik számunkra, mint a levegővétel – és épp annyira nélkülözhetetlenné. Olvass tovább, hogy meglásd, hogyan válik eggyé elme és lélek a tudatos olvasásban való alámerüléssel.

Az olvasás szeretete

Az olvasás a modern világ szinte minden kultúrájában megtalálható időtöltés. Mindenki olvas, legyen fiatal vagy idős, férfi vagy nő – hacsak nem farkasok nevelték fel –, és az olvasás elkerülhetetlen része az életünknek. Egyesek számára egyszerűen csak egy funkcionális szokás, olyan, mint enni az életben maradásért. Másoknak, mint nekem, olyan valami, amire úgy vágyunk, mint kaktusz a napfényre. Nélküle elsorvadnánk.

MIKOR ÖTÉVES VOLTAM, a szüleim elvittek engem és a bátyámat egy Wolseley 1300-asban egy Iránból Finnországba tartó utazásra. Akkoriban még nem létezett biztonsági öv, én pedig egy halom képeskönyvvel feküdtem a kalaptartón. Elhatároztam, hogy megtanulok olvasni, ezért egyesével kimásoltam minden oldalról a betűket, és a nap végén büszkén mutattam őket a szüleimnek. A Ferdinándon^1 Törökországon át értem végig, a Kalapos Macskán^2 mikor Magyarországot szeltük keresztül, a Kócos Peti és más meséket^3 pedig ahogy Németországban száguldoztunk. A bátyám, Chris már tudott olvasni, így ő segített elsajátítani az ábécét. Mire Helsinkibe értünk, már teljesen a lapok varázsa alá kerültem. Semmi sem volt képes elszakítani egy könyvtől, sem Iszfahán pamutföldjei, sem Helsinki kikötőjének méteres vastagságú jege. A szüleim kezdetben örültek, hogy ilyen jól elfoglaltam magam a háromhetes utazás alatt, fittyet hányva lavinára vagy kánikulára, de hamarosan tűnődni kezdtek – nem maradok le az életről, ha túl sokat olvasok?

Édesanyám volt az első példaképem az olvasás terén – ez volt a legalapvetőbb szórakozása, és sosem lehetett őt könyv nélkül látni. A könyvek terén mindenevő volt, a sci-fitől a krimin, a memoárokon, a tudományos könyveken és magazinokon át a szépirodalmi regényekig mindent elolvasott.

Négy gyermek egyike voltam – jómagam és három fiútestvérem –, és gyakran játszottunk „cowboyok és indiánok” játékot puskákkal, íjakkal és nyilakkal, kiabáló és örvénylő hangok és testek masszája voltunk anyánk körül, amit ő észre sem vett, amikor belemerült egy könyvbe. Képes volt mindent kizárni, ami körülvette, és teljes figyelemmel olvasott. Ahogy ő tökéletesen el tudott tűnni egy könyvben, az volt az első alkalom, hogy először láttam a tudatos olvasást működés közben. Anyám abban a pillanatban az egész lényét beleadta a könyvbe, és a lehető legtöbbet hozta ki az olvasással töltött időből. Megtanultam utánozni őt, és hamarosan én is elmerültem a saját könyveimben, párhuzamosan „mindenevő” szülőmmel. A mi zajos háztartásunkban órákra el tudtam veszni egy székben kuporogva, a testem jelen volt, de a fejem valahol messze, máshol – Narniában a négy testvérrel, akikből királyok lesznek, Tarzannal Afrika dzsungeleiben vagy Tintin oldalán a kalandjaiban.

A világ megértése az olvasáson keresztül

Biblioterapeutaként^4 az olvasást használom, és támaszkodom rá; olyan fontos számomra, mint az étel. A munkámhoz hozzátartozik, hogy az embereket teljes valójukban lássam – az életüket, az ízlésüket, a szenvedélyeiket, a vágyaikat, a reményeiket, az álmaikat és bármilyen problémájukat, amivel küzdenek. Ezután összeírom számukra az ideális könyveket, amiket el kell olvasniuk – aszerint, hogy mi az, ami jelenleg az életükben történik, milyen utakra indultak, vagy milyen fontos életesemények történtek velük. Célom a megfelelő könyvet adni a megfelelő embernek, a megfelelő időben, így az olvasást nagyon komoly időtöltésnek veszem.

A gyerekek azokon a történeteken keresztül tanulnak empátiát, morális kódokat és szociális normákat, amelyeket kisgyermekként nekik olvastak, majd amikor már elég idősek, azokon, amelyeket saját maguk. A világról alkotott képünket egész életünk során formálja az olvasás – legyen az újság, életrajz, szépirodalom vagy online tartalom. Biblioterapeutaként hiszek abban, hogy minden könyv, amit elolvasunk, formálja a személyt, akik vagyunk egy mély, tudattalan szinten szólva hozzánk, és megváltoztatja a legbensőbb természetünket a benne megjelenő gondolatokkal. Minden egyes regénnyel, amit elolvasunk, megélünk egy, a saját életünktől különböző életet, és ez elemi szinten hat ránk. A tudatos olvasás, mint azt hamarosan bemutatom, segíthet nekünk abban, hogy jelentőségteljesen reflektáljunk az olvasmányainkra, legyen szó akár fikcióról, hírekről, költészetről vagy szépirodalomról.

Minden egyes regénnyel, amit elolvasunk, megélünk egy, a saját életünktől különböző életet, és ez elemi szinten hat ránk.

Az olvasás jótékony hatásai nemcsak a tanulásban jelentkeznek, hanem a lelki egészségünk terén is – sőt, az olvasás még a fizikai egészségünket is befolyásolja. Egy friss kutatás rámutatott, hogy a fikciót olvasók átlagosan két évvel élnek tovább, mint a nem olvasók. Olvasás közben a pulzusunk lelassul, a szakkádikusnak^5 is nevezett, oda-vissza ugráló szemmozgás pedig csökkenti a stresszt, és meditatív folyamatokat indít el az agyunkban. Kutatások igazolják, hogy az olvasás állapotában az agyunkban nagyon hasonló folyamatok működnek, mint meditáció közben. Szinte azt mondhatnánk, a tudatos olvasás maga a mindfulness. Számos gyakorlatot dolgoztam ki, amelyek segítségünkre lehetnek abban, hogy olvasási élményeink minél tudatosabbak legyenek, ezeket fogom e könyvben bemutatni.

Ha mindennapi kenyerünk az olvasás, hogyan lenne a legfinomabb elkészíteni? És hogyan kellene tudatosan olvasnunk? Miért fogunk jobban olvasni, ha tudatosan tesszük? Ezt fogjuk kideríteni ebben a könyvben.

ELSŐ FEJEZET

Elveszni egy könyvben

Ebben a fejezetben az olvasás öröméről lesz szó, és arról, hogyan tudunk visszatérni az olvasásba való belefeledkezés érzéséhez. Együtt megvizsgáljuk, miért tesz jót nekünk az olvasás érzelmileg, és hogyan tudjuk tudatosan használni arra, hogy fejlesszük az érzelmi intelligenciánkat.

Milyen típusú olvasó vagy?

Hangosan olvasol a fejedben? Képeket látsz magad előtt, mikor olvasol? Hallod a szavakat, vagy csendben – vagy akár hangosan – ki is mondod őket? Lehet, hogy késztetést érzel arra, hogy eljátszd, megjelenítsd a cselekményt?

GONDOLJ ARRA, MI TÖRTÉNIK, mikor olvasol. Miközben olvasol, hallasz minden egyes szót a fejedben? Adsz magadban akcentusokat a regény szereplőinek? Minden szó elhangzik, vagy összefolynak, és csak néhányat hallasz ki közülük? Mozgatod az ajkad olvasás közben, szinkronban az agyadban szereplő szavakkal? Vagy az olvasásod inkább olyan, mint egy vizuális lakoma – élénken elképzeled a leírt jelenetet, minden egyes levelet, hópelyhet vagy fűszálat? Színesben vagy fekete-fehérben látod a jeleneteket? A látvány a könyvhöz kapcsolódó, de korábban látott elemekre (például a borító, egy illusztráció vagy a filmváltozat) épül, vagy csak akkor találod ki őket? Végezetül, olyan valaki vagy, aki szó szerint benne akar lenni a jelenetben? Mikor egy csésze tea kiöntéséről olvasol, önkéntelenül is megmozdul a kezed? Rúg a lábad, ha arról olvasol, hogy valaki fut vagy focizik? Vagy van valami, amivel babrálsz olvasás közben, például egy stresszlabda?

Ha az első típusú olvasó vagy, vagyis az, aki magában mondja ki a szavakat, akkor te az auditórikus olvasók típusába tartozol. Ez azt is jelenti, hogy nagyon jól illhetnek hozzád a hangoskönyvek, és érdemes lehet beilleszteni őket az életedbe. Lehet, hogy egy kicsit lassabban olvasol, de talán jobban is emlékszel az elolvasott könyvekre. Ha hangoskönyvet hallgatsz, emlékezni fogsz a narrátor hangjára, és az a könyv onnantól örökre ahhoz a hanghoz fog kapcsolódni. Ha mégis inkább olvasnál, mint hallgatnál, akkor ugyanígy a saját belső hangod lesz az, amire emlékszel.

Miközben olvasol, hallasz minden egyes szót a fejedben? Adsz magadban akcentusokat a regény szereplőinek? Vagy az olvasásod inkább olyan, mint egy vizuális lakoma?

Ha a második típusú olvasó vagy, minden, a könyvvel kapcsolatos dologra vizuálisan, képekben fogsz gondolni. Az egész könyv teljes képi pompában fog megjelenni előtted, és valószínűleg úgy emlékszel majd rá, mint egy filmre. Ez azt jelenti, hogy erős vizuális képzelőerővel rendelkezel, és hajlamosabb vagy a könyv vizuális aspektusaira emlékezni – a tájra, a színekre, a szereplők fizikai leírásaira és így tovább.

Ha a harmadik típusú vagy, akkor kinesztetikus olvasó vagy. Fizikailag is kapcsolatba akarsz lépni azzal, amit olvasol – talán különböző színekkel emelsz ki részeket, firkálgatsz a margóra, vagy fel-alá sétálsz, miközben olvasol. Ha olvasás közben zene is szól, az segít emlékezni az olvasottakra, és ha illatok vesznek körül, azok is beépülnek az olvasmányélményedbe.

MINDFULNESSGYAKORLAT

FEDEZZ FEL EGY ÚJFAJTA OLVASÓI TUDATOSSÁGOT

*

Olvasd el figyelmesen a következő részletet, alaposan átgondolva, milyen olvasó is lehetsz:

Künn a ház előtt, a fa árnyékában terített asztal. Ott ült Április Bolondja meg a Kalapos, és teázott. Kettejük között egy mormota szunyókált. Április Bolondja meg a Kalapos rákönyökölt, mint valami párnára, s a feje fölött beszélgetett. „Hű, de rossz lehet ennek a szegény Mormotának – gondolta Alice. – Még szerencse, hogy alszik, és nem érzi.”

Az asztal hosszú volt, de azért mindhárman az egyik sarkán szorongtak.

– Nincs hely, nincs hely – kiáltozták, amikor megpillantották Alice-t.

– Dehogyis nincs – méltatlankodott Alice, s leült egy székre az asztal végén.

– Igyál egy kis bort – kínálgatta őt nyájasan Április Bolondja.

Alice keresgélt az asztalon, de nem talált mást, csak teát.

– Nincs is bor – szólt.

– Nincs bizony – mondta Április Bolondja.

– Nem illik azt kínálni, ami nincs – jegyezte meg Alice mérgesen.

– Nem illik leülni sem annak, aki nincs meghíva – mondta Április Bolondja.

– Nem tudtam, hogy ez csak a maguk asztala – felelte Alice. – Többnek van terítve, mint háromnak.

– De kócos a hajad – mondta a Kalapos, aki eddig csak kíváncsian fürkészte Alice-t, s most szólalt meg először.

– Nem illik mást megszólni – figyelmeztette Alice haragosan. – Nagy neveletlenségre vall.

A Kalapos erre óriási szemeket meresztett, s csak ennyit mondott:

– Mi a különbség a holló meg az íróasztal között?

„Jaj, de nagyszerű!” – gondolta Alice, mert szerette a találós kérdéseket.

– Mindjárt kitalálom – mondta hangosan.

– Azt gondolod? – kérdezte Április Bolondja.

– Azt.

– Hát akkor mondd azt, amit gondolsz.

– Én azt gondolom, amit mondok – hebegte Alice. – A kettő között nincs semmi különbség.

– Dehogyis nincs – pattogott a Kalapos. – Hiszen akkor éppúgy mondhatnám: Azt látom, amit iszom, vagy: Azt iszom, amit látok.

– Sőt mindegy lenne – tódította Április Bolondja – ez: Azt szeretem, amit kapok, vagy ez: Azt kapok, amit szeretek.

– Meg egyformán mondhatnám – dünnyögött a Mormota álmában: – Akkor alszom, ha élek, vagy: Akkor élek, ha alszom.

– No, te valóban csak akkor élsz, ha alszol – nevetett a Kalapos.

Itt a beszélgetés megfeneklett, s az egész társaság elhallgatott. Alice közben azon törte a fejét, mi a különbség a holló és az íróasztal között, de nemigen tudta kisütni.6

Különböző hangokat adtál magadban az Őrült Kalaposnak, Alice-nak és a Mormotának? Magad előtt láttad a hosszú, teához terített asztalt, a végén a tarkabarka társaságával – Őrült Kalapost, Mormotát, Április Bolondját és persze Alice-t? Színesben vagy fekete-fehéren láttad a jelenetet? Amit elképzeltél, korábban látott illusztrációkon alapszik, vagy most jelentek meg előtted? Mikor arról olvastál, hogy teát töltenek, önkéntelenül is megmozdult a kezed? A lábad úgy rugózott, ahogy talán Alice-é, miközben körbenéztél borra utaló jeleket keresve? Éreztél késztetést, hogy átnyúlj a Mormotához, miközben ő aludt?

Ismerd fel az olvasói típusodat

Annak felismerése, hogy milyen olvasók vagyunk, segít elmélyíteni az olvasás élményét. Tanulságos lehet megvizsgálni az olvasásunk folyamatát, és azon gondolkodni, milyen módon érzékeli az agyunk a lapon szereplő betűk jelentéssel bíró szavakká alakulását.

Auditív olvasó vagy?

Ha auditív olvasó vagy, akkor nagy hasznát veheted a hangos olvasásnak, vagy annak, hogy felolvasnak neked. Próbáld ki, hogy egymásnak olvastok a partnereddel, a gyerekeiddel, a barátaiddal vagy egy csoporttal. Egy téli estén ülj a tűz mellé, és ossz meg egy történetet, amiben van néhány jó párbeszéd, annak lehetőségével, hogy különböző módokon használhasd a hangod. Egy kísértettörténet lehet halk, siránkozó, drámai kiáltásokká fokozódó, suttogásba süllyedő; hozzáadhatod még a saját hangeffektusaidat egy kopogással az ajtón, hátborzongató kaparászással a hallgatóságod ülése alatt, vagy a körmödet végigfuttatva egy darab fán. Gyakorolhatod a kiejtésedet, megnyitva ezzel az izgalmas hangok világát, és ugyanúgy változtathatod a felolvasás tempóját is – a drámai hatás érdekében szándékosan felgyorsíthatod és lassíthatod. Hamar meg fogod kedvelni a szavakban rejlő auditórikus potenciált, és teljes tudatában leszel ritmusuknak, belső rímeiknek, központozásuknak, egyre jobban és jobban élvezve azt, ahogy ezeket olvasóként kamatoztatni tudod.

Vizuális olvasó vagy?

Ha vizuális típus vagy, akkor erős vizuális témával rendelkező könyveket érdemes választanod, hogy a legteljesebben élhesd bele magad a világába. Az olyan könyvek, mint az Egy tiszta nő, és igazából Thomas Hardy minden írása olyan vizuális ábrázolásokban gazdag, amelyek az élethűen leírt helyekre repítenek, és amelyektől úgy érzed, mintha valóban ott élnél te is a farmon lévő házikóban vagy a viharos mező szélén álló kunyhóban. Amikor a következő könyvet olvasod, teljesen merülj el annak vizuális világában. Időzz el minden egyes képen kicsit tovább annál, mint ahogy alapvetően tennéd. Ha az író az ajtó résén át behulló hóról ír, néhány percig éld át ezt az élményt. Pontosan képzeld el, hogyan nézne ki, hozzáadva a hiányzó részeket – mekkora a porhó kúpja, milyenek lennének a lábnyomok a padlón, hogy pontosan hogyan nézne ki a hóköd, milyen érzése és íze lenne? Terjeszd ki a vizuális érzékenységed a többi érzékszervedre is, hogy még teljesebbé váljon a jelenet.

Kinesztetikus olvasó vagy?

Ha kinesztetikus típus vagy, akkor is van néhány mód arra, hogyan tudsz intenzívebben belemerülni az olvasásba. Sétálj körbe-körbe, míg olvasol. (Ez elsőre furcsának tűnhet, de próbáld ki. Menni fog! Csak időnként nézz fel, hogy ne ütközz fának vagy asztalnak.) Menj és olvass egy szokatlan helyen – egy parkban, a kertben, egy hintaágyon, ahol finoman ringathatod magad olvasás közben.

Hallgass zenét, miközben olvasol – a háttérben szóló lágy zene segít emlékezni az olvasottakra és lecsendesíteni az elmét és a testet, így könnyebben merülsz bele az olvasásba. Néhányan viszont pont a teljes csendet szeretik, ez mindig attól függ, kinek mi válik be a legjobban.