Efrajim Kishon

Ige-mige

A szerző rajzaival
– részlet –

Kötetünk az első kiadás alapján készült:
Tel-Aviv, Alexander, 1951

A jegyzeteket és a szövegmagyarázatokat írta
Schmal Alexandra

© Efrajim Kishon örököse, 2023

(Minden egyes fejezet, amely Izraelben tapasztalható negatív jelenségekről szól, egyszersmind részlete egy dicshimnusznak arról, ami pozitív az országban; amint már önmagában az a tény is, hogy kinyomtatták és megjelent, hiszen a sok negatív jelenség együtt is mit számít a világ legnagyobb pozitívumával szemben: hogy az író szabadon írhat, lelkiismeret-furdalás nélkül, és írását korlátozások nélkül kinyomtathatja. A vér, mely tinta lett a tollban, jó bor lesz a nyomtatásban. Le-hajim!

A szerző)

(Komoróczy Szonja Ráhel fordítása)

Ajánlom ezt a könyvet
a feleségemnek –
mert megígértem neki

Előszó és utóhang

Így van, vagy nincs így?

avagy

a könyv rövid kivonata

✻

Rustück Hajim Esvány illegális magyar kivándorló ott ült a pozsonyi hitközség dísztornatermében a bordásfal második fokán, és annyira félt, hogy átölelte a saját feleségét, Ernát. A hitközség kapuja előtt ugyanis két rendőr haladt el tisztán felismerhető anticionista léptekkel.

– Bri… bri… bricha!1 – nyöszörögte Rustück. – Csak most meg ne találjanak a szlovákok. Segíts, világ zsidósága! Nem bánom én, ha egy szál fürdőruhában is, csak egyszer elérjem Palesztina lankáit.

Ebben a pillanatban a kapu előtt egy szlovák kifutó nagyot rikkantott az anyanyelvén. Rustück megborzongott, bebújt a bordásfal utolsó foka alá, és illetlenül lemondott még a fürdőruháról is.

✻

Rustück Hajim Esvány görcsösen fogódzkodott az autóbuszban a felesége válltömésébe. Az autó hatalmas ugrásokkal robogott a koromsötét éjszakában, úttalan osztrák utakon, a demarkációs vonal felé.

– Ha eljutunk Salzburgba, akkor a szerencse fiai vagyunk! – rebegte oda Rustück a feleségének. – Áldott legyen a neve az ereci2 zsidóságnak és a gondos kormányzatnak! Többet nem érdekelnek a földi javak, Erna! Ha csak a puszta életünket megmentjük, én már akkor is 10 ezer schillinget ajánlok fel a jeruzsálemi siratófal újjáépítésére, és még ezenfelül is adok…

– Várj! – szólt közbe Rustückné. – Azt hiszem, közben áthaladtunk a demarkációs vonalon…!

– Akkor is! – mondta Rustück Hajim Esvány keményen. – Már megfogadtam. És abba a 20 schillingbe nem fogok tönkremenni…

✻

Rustück a vasúti kocsi ülésén annyira összekuporodott, hogy szinte kézipoggyásznak látszott. A bevándorlóútlevelét ugyanis tévedésből Kaposvári Gizi névre állították ki a bécsi Rothschild kórházban, és félt, hogy az olasz vámhatóságok visszatoloncolják emiatt.

– Azt hiszem – rebegte Rustück Ernának, amint a vonat fenyegetően fütyülve megállt az olasz határon –, hogy ha a zsidóság nemzetközi összetartása most is megment, akkor kibucba3 vonulok, homokot fogok szitálni a Negevben, és vagyontárgyaimat az utolsó cseppig szétosztom az ereci elesettek és szegénysorsúak között. Boldog leszek, Erna, ha csak nyomorult puszta létemet megmenthetem…!

Kinyílt a kupé ajtaja, és benézett egy olasz narancs-kiskereskedő, akiben Rustück azonnal felismerte a titkosrendőrőrnagyot.

– Istenkém! – jajdult fel Rustück Hajim Esvány. – Lemondok a puszta létemről is, csak én megmaradjak…!

✻

Rustück egymás után feszegette le a ládáról a szögeket, míg végül is le nem vált a lift4 fedele. Azután Rustück végigsimította a tel-avivi hőségtől nedves homlokát, és belevetette magát a ládába. Pár percig motoszkálás zaja hallatszott ki, azután Rustück Hajim Esvány megtántorodott, fejéhez kapott, és egy ér megpattant a halántékán.

– Erna! – üvöltötte őrjöngve. – Emlékszel, hogy a konyhahokedli fiókjába tettem egy zöld körömkefét…?! Szohnut…!5 Szohnut…! Eltűnt a zöld körömkefe, kilopták a hajón, gazemberek, hullarablók…! Alig használt körömkefe volt! Ezt teszik az emberrel! Hol vagy, Ben Gurion,6 most nézz a szemembe…!

1

Az ember huszonöt éven keresztül akar alijázni,7 és csak egyszer, legfeljebb kétszer tud. Ebből következik, hogy az akarásban nagyobb gyakorlata van. Amikor azonban az ember visszavonhatatlanul elhatározza, hogy akármit is írjanak Blankáék Kanadából, ő mégis Palesztinába megy, akkor rájön arra, hogy fogalma sincs a zsidó államról, illetve legfeljebb annyi, hogy a méltóságos gróf Zichy Jenő utcában van valami cionista egyesület, ahová ő is szokott meghívókat kapni…

✻

Amikor már végleg eldöntöttem, hogy alijázni fogok, az utolsó pillanatban elkapott a kétség, hogy hátha helytelen képem van a zsidó államról. Elhatároztam tehát, hogy részletes és megbízható információkat szerzek be, és ezért felkerestem Budapesten egy ismerősömet, bizonyos dr. Weiszkőit, akiről tudtam, hogy ötven éve szívvel-lélekkel cionista, már sok ezer embert kiküldött Erecbe, sőt nemrégiben célzást tett arra is, hogy esetleg egyszer ő maga is kinéz oda.

Ezt mondtam dr. Weiszkőinek:

– Félek. Aggódom. Alijázni fogok, és voltaképpen nincsen kellő áttekintésem az Országról. Rettenetes ez a bizonytalanság…

Dr. Weiszkői sok megértéssel nézett a levegőbe, majd csak ennyit mondott:

– Legyen holnap este nálam. Össze fog gyűlni ott egy palesztinai szakértőkből álló társaság, csupa jobb cionista. Tőlük majd megbízható információt nyerhet. Tehát holnap este, lehetőleg sötét ruhában kérném…

Másnap este lehetőleg sötét ruhában tettem tiszteletemet dr. Weiszkőinél. A kékbársony szalonban foglaltunk helyet, ahol már várt rám az alkalmi közel-keleti vizsgálóbizottság: bizonyos Bialazurkevicsné, akinél a WIZO8 jótékony célú römipartikat szokott rendezni, egy Kiss János nevű vad cionista, aki 1920-tól kint tartózkodott Palesztinában egészen négyéves koráig, de sok mindenre emlékszik, valamint egy idősebb úr, akinek a bátyja egyszer majdnem sliah9 volt.

Dr. Weiszkői röviden vázolta célkitűzéseimet, és kérte a jelenlevőket, hogy felbecsülhetetlen tapasztalataikkal álljanak a rendelkezésemre.

– Nézze, fiatalember – szólalt meg ekkor a sliah öccse –, ön most azt kérdezi tőlünk: mi a helyzet Izraelben? Ha mi felelőtlen emberek volnánk, azt mondanánk önnek: remek a helyzet. De mert kétszer is megfontoljuk szavainkat, inkább azt mondjuk önnek: nagyszerű. Most pedig hallja ön a száraz adatokat…

– Ha egy-egy speciális héber kifejezést nem értene, csak szólni! – utasított Kiss János. – Egyáltalában jól tenné, ha jegyezné szavainkat…

Előhúztam kis cionista noteszemet, és figyeltem.

– Az új bevándorlókat – kezdte a sliah testvére – megérkezésük után azonnal szállodákba, úgynevezett „kupátholimokba”10 helyezi el a Joint.11 Itt az ellátás kifogástalan. A Joint a rendes szállodai feltételeket biztosítja, hideg-meleg víz, kétszer egy héten új huzat a párnákra, és természetesen másodnaponként rigójancsi vagy mandulás pite. Tíz jelentkező esetén magyar konyha, és havonta egy rend sötétkék, kétsoros zakó…

– Bocsánat – szóltam közbe –, valami kis készpénzt nem kap az a bevándorló…?!

– Kap, kap. Nem sokat. Az állam szegény. De nyugodt polgári életre azért elég az az összeg, ha jól emlékszem, nőtleneknél harminc rúpiát tesz ki havonta…

– És meddig tartja el az állam a bevándorlókat?

– Örökké – jelentette ki Kiss János. – Persze ha valaki önállósítani akarja magát, akkor kérheti a nyugdíjazását, vagy kérheti, hogy csináljanak neki egy kibucot.

– Mi is az a kibuc, hogy annyit hallani róla?

– Részvénytársaság – közölte a sliah öccse. – Mindenki a befektetett tőkéje arányában részesül a keresetből. Eleinte csak mezőgazdasági kibucok voltak, de azután fokozatosan rátértek más foglalkozási ágakra, ma már bútorgyáraik vannak, edénygyáraik, sőt állítólag van a Negevben egy kibuc, amely az álomfejtésből tartja el magát…

– Jaj, kibuc… – kiáltott közbe Bialazurkevicsné. – Az egyik barátnőm férje például ilyen kibucos. Tel-Avivban van neki valami szódavízárudája, hogy is hívják ott a szódavizet?

– Kneszet12 – mondta méltóságteljesen dr. Weiszkői.

– Igen – helyeselte Kiss János. – Nekem is egy osztálytársam kneszetárus odakint. Ő is kibucnyik13 lehet, mert múltkor küldött egy fényképet, és rövidnadrág volt rajta…

A sliah vértestvére már egy idő óta feszengve ül a székén, és most megszólalt:

– Már bocsánatot kérek, de kneszet, az egy forró arab szélvihar neve, mely a jeruzsálemi partok felől jön…!

– Ó, én bolond! – csapott a homlokára Kiss János. – Összetévesztettem a cénával…14

– Azért mondom – bólintott a sliah rokona. – Teljesen megbolondítják ezt a fiatalembert! Ön bizonyára, Kiss úr, klálcionista,15 mert azok szoktak ilyen tájékozatlanok lenni. Maga talán még azt sem tudja, hogy mi is az a hamszin?16

– Ne nézzen hülyének! – mordult fel Kiss János. – Hamszin, az a takarékossági rendelet Izraelben…

– Na ezt véletlenül tudta.

– Nem vagyok mai cionista, kérem.

A kínos incidens után a sliah vérrokona elmagyarázta nekem, hogy a takarékossági rendelet anyagtakarékosságot jelent. Eszerint például nem szabad Erecben harisnyát készíteni, csak zoknit, abrosz helyett csak szalvettát, és lovak helyett csak pónilovat. Dr. Weiszkői, akinek jelese volt a középiskolában hittanból, elmagyarázta, hogy a „hamszin” szó két héber kifejezésből tevődik össze, a „ham”-ból, amely meleget jelent, és a „szin”-ből, amely Kínát, a kettő együtt pedig melegkínát, vagyis takarékosságot, ez világos.

– A lakásra pedig ne legyen gondja – mondotta Bialazurkevicsné. – A barátnőim írják Tel-Avivból, hogy rengeteg ott a lakásügynök. És pláne maga új bevándorló, erre tekintettel lesznek az ügynökök…

– Egyik zsidóember segíti a másikat – mondotta kissé elérzékenyedve a sliah véröccse. – A városi zsidók nagyon összetartanak Izraelben…

– Úgy hallottam – szólaltam meg –, hogy mégis van bizonyos politikai feszültség…

– Nulla! – szögezte le a sliah testvére. – Legfeljebb az ellenzék, a Mapaj17 ugrál. De a belügyminiszter vaskezű.

– Ki is a belügyminiszter?

Kis ideig hallgattak a vendégek.

– Kaczér Illés?18 – kérdezte bizonytalanul dr. Weiszkői. – Ja nem, összetévesztettem a Sarett-tel!19

– Sarett?! – csattant fel Kiss János. – Tudomásom szerint meghéberesítette a nevét Sertokra, nemde?

– Tudom – dühöngött dr. Weiszkői. – Sertok annyi ivritül, mint homokzátony.

Ezen kicsit gondolkodtunk.

– Ezek a dolgok nem lényegesek – szólalt meg kis szünet után a sliah öccse. – Elmesélek egy esetet magának, fiatal barátom, s ez többet fog mondani magának Erecről, mint sok száraz, lexikális adat. A bátyám egy alkalommal felszállt Tel-Avivban a 6-os villamosra, és ott felejtette a kocsiban az aktatáskáját, tele 1 500 000 dollár értékű bankjegyekkel. A bátyám kétségbe volt esve, mert ez neki elég nagy összeg volt. Két nap múlva egy rongyos, éhes halászember keresi fel a bátyámat, és átadja neki a táskát, amit kifogott a folyóból. A bátyám megszámolja a pénzt, hát 5 dollár és 10 centtel több van benne, mint amennyi volt. Ez volt a kamat, amit a halász azért fizetett, mert két napig nála volt a pénz, amíg a bátyámat kereste. Na, mondta erre a bátyám, ilyen országban akarok én élni! És azóta is ott él, kérem, Stockholmban…

Ezután még sokáig kitűnő hangulatban maradtunk együtt. Később megköszöntem a megfizethetetlen felvilágosításokat, eltettem teleírt cionista noteszomat, és széjjelszéledtünk.

– Az információkért garantálok – mondotta elváláskor dr. Weiszkői. – Ezek az emberek már több száz előadást tartottak Erecről. Ennek ellenére lehetséges, hogy mire kiér Izraelbe, addigra néhány dolog megváltozhat…

Ebben igaza volt.

De hogy itt micsoda változások mehettek végbe…!

2

Éljen, éljen! Elértük, megértük! Itt vagyunk Bécsben. Térdig érő hideg vízben átkeltünk az egyik szlovák ajkú határfolyón – a csempész, az a gazember, az utolsó pillanatban még 1000 forintot kizsarolt –, azután tizenegy órát gyalogoltunk gyalog ezzel a nehéz hátizsákkal, valamint a sífelszereléssel (?), és végül az az egyhetes pozsonyi várakozás Ausztria és az idegbaj határán…

Mindegy. Bécs a lényeg.

✻

Bécsben van a város szívében egy nagy, szürke épülettömb, amelynek a neve Rothschild kórház, holott nincsen abban sem kórház, sem Rothschild, csak pusztán egy menekültláger. A nagy szürke épület azt a célt szolgálja, hogy a Kelet-Európából a formaságok mellőzésével eltávozott zsidóság a továbbutazásig, néhány héten át a szalmazsákokon elüldögéljen benne. Hogy pár hétnél tovább senki se maradjon, arról a láger vezetőségének nem kell gondoskodnia, a lágerlakók maguk vették kezükbe sorsuknak irányítását, és olyan közállapotokat teremtettek, amelyeknek elviselésére átlagos idegrendszer két-három hétig alkalmas. Az egész épület permanens izgalmi állapotban van a következő okoknál fogva:

1. Mi az, csak a lengyelek kapnak Joint-holmit? 2. Uram, vita nincs, a pokróc az enyém, ha sokat ugrál, hívom Bélát! 3. Tudtam, hogy csak egy magyar képes napestig bömböltetni a rádióját! 4. És kérlek, mire visszamegyek, nincs ott se a szappan, se a törülköző! 5. Utoljára mondom, vegye ki a bőröndjét az ágyam alól, vagy felgyújtom! 6. Hát én majdnem pofon vágtam azt a kölyköt, amikor látom, hogy odapréseli Arankát az ajtóhoz! 7. Nekem mondod, én ezért már hetek óta nem járok WC-re! 8. Azon megsértődni, hogy felkeltem, ha horkol? Hülye! 9. Kikérem magamnak ezt a hangot, én Braunffy MÁV-főmérnök vagyok! 10. Na és?

Szóval ez a Rothschild kórház.

Egyébként idegenforgalmi szempontból is érdekes, mondhatni látványos színfoltja a mai Bécsnek. Szinte érdemes odautazni, hogy az ember megtekintse. Könnyű megtalálni, könnyű felismerni, ugyanis a kórház „Itt a gyülekezés rendőrileg tilos!” feliratú táblája alatt, a kapu előtt egy nagy csoport esőkabátos, zsebre dugott kezű férfiú gyülekezik mindennap reggel nyolctól este nyolcig, és fel-alá sétálásaik alkalmával elferdült szájjal titokzatos szavakat suttognak egymásnak.

– Hogy áll ma?

– Lanyha a piac. De estére megszilárdulhat…

Hogy ez mire vonatkozik, hogy ez mit jelent, azt nem tudja senki. Néha az esőkabátosok zöld színű bankjegyeket cserélgetnek schillingért, de a köztük cirkáló osztrák rendőrök még nem tudtak rájönni, hogy minek is csinálják ezt, és ezért tűrik.

Mindezt csak azért meséltem el, hogy az olvasó beleélhesse magát abba a helyzetbe, amint én ott állok a Rothschild kórház faládákkal teleszórt udvarán, és figyelek egy irhabundás, gyermektelen házaspárt, akik éppen az ötvenkettedik kerékpárjukat csomagolják nagy gondossággal egy liftszörnyetegbe. A biciklik láttán egy pillanatra nagyon megsajnáltam, hogy én nem hoztam el a vagyonomat magammal, de aztán eszembe jutott, hogy nem tudtam volna miből. Ám ebben a pillanatban történt, hogy valaki a vállamra tette a kezét. Megfordultam, és tudomásul vettem, hogy egy kisportolt testalkatú, nyílt tekintetű, de egyébként ellenszenves fiatalember szólított meg.

– Bocsánat – mondotta melegen –, és ne haragudj, kérlek, hogy ismeretlenül zavarlak, de én is magyar vagyok, és a Rothschild kórházban ma oly sok a magyar, hogy öröm, ha találok valakit, aki megint az…

Kicsit sírtunk a boldogságtól, azután látogatóm, akit Rückwerts Csibinek hívtak, belém karolt, és sétálni kezdtünk a csomagoló liftesek között. Beszélgetés közben kiderült, hogy Csibi nagy vállalatok közös jótékonysági irodájának a képviselője, akinek feladata, hogy az Erecbe vándorlóknak olcsó és jó árucikkeket bocsásson a rendelkezésére.

– Neked csodálatos a szerencséd – mondotta többek közt Csibi. – Megcsinálom neked a jövődet. Hallgass a tapasztaltabbra: Palesztinában az életfeltételek sajnos elég nehezek manapság. Csak a gyárosoknak megy jól. De nem mindegyiknek, hanem csak azoknak, akik valami olyasmivel tudnak a piacra jönni, amit még odakint nem gyárt senki. Ez az egésznek a titka, most kiszolgáltattam magam neked. Ezzel a módszerrel pár hét alatt dúsgazdag lehetsz!

Sokatmondóan magához vont.

– Villámhárítót még nem tudnak odakint, Palesztinában előállítani! – suttogta. – Ez bizalmi adat. Véletlenül tudnék is neked egy napi 25 ezer villámhárító előállítására alkalmas automata villámhárodát ajánlani. Ez volna egy bombaüzlet odakint! Ezt vigyed ki magaddal!

– Jó – mondtam –, csak nekem nincs egy fillérem sem.

– Ugyan – vágott hátba Csibi –, nem szabad ennyire anyagiasan gondolkozni! Ez nem csak a te ügyed, a fiatal zsidó államot is segítened kell a villámhárítással! Nem pénz az a 15 600 dollár, majdcsak összekaparod valahogyan…

Megígértem neki, hogy gondolkozni fogok a dolgon, azután egy alagúton keresztül váratlanul megszöktem Csibi elől. Másnap reggel viszont arra ébredtem, hogy egy alacsony, kopasz úr guggol az ágyam előtt, és fricskázza a fülemet.

– Bocsánat – mondta, mikor szemeim révetegen kinyíltak. – Épp erre jártam, és az ön arca álmában, fia tal kora ellenére is, annyira rokonszenves volt, hogy úgy éreztem, meg kell önt mentenem. Tudomásomra jutott ugyanis, hogy ön egy csaló karmai közé került. Biztosra veszem, hogy tegnap Rückwerts Csibi önre is rá akarta sózni a villámhárító-bóvliját, amiből pedig már ötvenhat üzem van kint Erecben, és abból huszonkilencet ő küldetett ki szerencsétlen bevándorlókkal…

Hálás szavakkal köszöntem meg jóságát.

– Csak kötelességemet teljesítettem – hárította el hálámat. – És ha már kivisz ön valamit magával, akkor az egy príma colstok-előállító üzem legyen, fiatal barátom! Abból nincs kint még egy sem. Potom 18 ezer schillingért szerzek egyet magának. Kiviszi, és két nap alatt milliomos…! Na…?!

– Akkor – mondtam erre én –, akkor miért nem maga viszi ki azt a gazdasági csodát…?! Kiviszi, és két nap alatt milliomos. Na…?!

– Hogy miért nem én viszem ki? – felelte az ismerősöm. – Hahaha. Nagyon jó. Hahaha. Hogy miért nem? Hahaha. Nagyon jó, hogy miért nem én? Hahaha…

Felvilágosítása nem nyugtatott meg. Nekitámasztottam a tenyeremet a fejének, egy bakugrással átugrottam rajta, leszaladtam a lépcsőn, és egy üres liftben elbújtam az udvaron. Azonban csak kis ideig élvezhettem a nyugalmat, mert csakhamar éreztem, hogy valaki kövekkel dobál, és felülről egy szakállas, markáns profil hajolt be a ládába.

– Tudja, mi nincs még Erecben? – sziszegte le nekem. – Sakkozógép. Tudnék egyet hozatni magának Salzburgból. Vadonatúj, még nem kapott ki. 2 dollár 20 cent az ára, ha előre fizeti, utólag fizetve 150 dollár…

Szétrúgtam a ládát, és rohanni kezdtem a kerítés felé. Útközben azonban elgáncsolt egy mosolygó arcú, kedves bácsi.

– Mi, zsidók, tartsunk össze – mondotta, miközben udvariasan felsegített. – Például traktort még nem gyártanak Erecben. Volna a közelben egy komplett bécsi traktorgyáram, lakattal. Mindenestől 150 ezer. Mi a véleménye?

A háttérben néhány settenkedő alak hallgatódzott. Láttam, hogy láncot alkotva be akarnak keríteni, és sóvár szemekkel várják, hogy továbbmenjek. Éreztem, hogy ha most nem leszek erős, akkor elkap az elárusítók hömpölygő áradata.

– Hogy nincs Erecben traktorgyár? – mondtam könnyedén a bácsinak. – Dehogy nincs. Kfar Hahóresen van, 250 ezer munkással dolgozik, napi 8000 traktort állít elő félüzemmel…

A bácsi megtántorodott.

– Nem hiszem – nyögte. – És kié az a gyár?

– A papámé.

✻

Több ajánlatot nem kaptam senkitől. Megmenekültem. De a gyár, az nem igaz, azt csak kitaláltam.

3

Bécs. Salzburg. Olaszország. A táj mindenütt gyönyörű, kár, hogy nem látunk belőle semmit a rázós marhavagontól, amelyben utazunk. Azután hajóra szállunk. A szakállas emberek általában kabint kapnak, a borotválkozókat a hajófenékbe billentik! A hajóskapitány, aki teljesen olyan, mint egy hajóskapitány, az egy zsidó, és a matrózok is azok. Becsületszavunkra. Hogyan is köszönnek egymásnak a matrózok? Ja igen: „Sa… Sa… Salom.”20 Már mi is tanulunk héberül. Az egyik román utasnak van egy kitűnő tankönyve, kölcsön szoktuk kérni esténként, jó kemény kötése van, remekül lehet rajta leveleket írni…

✻

A bevándorlóhajó már félúton van Bari és Haifa között. Nagyjában leszállt az este, besötétedett, és az utasok a vacsora utáni kellemes elégedetlenség állapotában sétálnak a fedélzeten. A hajó tatján az ifjúság éppen abbahagyta a hórázást,21 hogy erőt gyűjtsön a további táncoláshoz. Az olék22 fél lábbal Erecben érzik magukat, egy jól informált idősebb úr már szidja is Ben Guriont, amiért az aznapi ebédnél kozmás volt a tarhonya.

A fedélzet egyik félreeső zugában, hanyagul a mentőcsónakhoz dűlve, három magányos magyar verődött össze: Reingewürz Jichak, Szvoboda Béla és Weiszkői Attila. Eleinte csak csendesen szívták cigarettájukat a sötétségben, de később beszélgetésbe elegyedtek a lakáshiányról, az elhelyezkedési lehetőségekről, és arról, hogy Bécsben az írógépradír 5 schilling, míg Tel-Avivban átszámítva 446 schillingbe kerül.

– Mi az ön becses foglalkozása? – fordul oda beszélgetés közben Weiszkői Szvobodához, s egy pillanatra feszült csend ereszkedik alá.

– Az UNO23 építész főmérnöke vagyok – feleli a kérdezett végül is szerényen, de határozottan. – Most fejeztem be az Egyesült Nemzetek párizsi székházának építését. Nem volt mindennapi munka, 204 emelet, nem számítva a magasföldszintet…

Elismerő moraj.

– Hogy fogalmuk legyen 204 emelet magasságáról – folytatja Szvoboda kissé élénkebben –, egy középsúlyú virágcserép huszonkét percig zuhan, amíg a tetejéről a járdára ér. Muskátli még tovább. Gyakran, aki leejtette a cserepet, előbb ér le, mint maga a cserép… Persze nehogy félreértsenek, természetesen csak lifttel. Ilyen munkáim voltak nekem, míg Izrael le nem kötött. Emeletenként 5000 dollárt kaptam, és a kétszázadik emeleten felül még magaslati díjat. Ha Erecben szükségük lenne rám az uraknak, úgy száz emeleten felül bármikor készséggel…

– Lehet, hogy sor kerül rá – jegyzi meg Weiszkői csendesen. – Én ugyan csak egy kilencvenemeletest gondoltam, de majd felkerekíthetjük.

– Mi az ön becses foglalkozása, ha szabad érdeklődnöm?

– Atomtudós.

Reingewürz elismerően csettintett a nyelvével.

– Az most nagyon jó.

– Hát nem mondom – bólint Weiszkői. – Most, mielőtt eljöttem volna, éppen a Harry kérte…

– Kicsoda?

– Oppardon. A Truman Harry24 kérte, hogy mutassam be neki a szabadalmamat, egy készüléket, amely azonnal jelzi, ha húsz lépés körzetben atombomba robbant, de azt üzente, hogy egyébként mint magánember is össze akar jönni velem. Sajnos nem tudtam elmenni, csak most meg ne sértődjön! De bocsássanak meg, ez már önöket bizonyára nem érdekli…

– Éppen ellenkezőleg! – vág közbe Szvoboda. – És hol tanulta ön ezt a tudományt, professzor úr?

– Nálunk ez családi – feleli szerény mosollyal Weiszkői. – Már az apám és a nagyapám is atomfizikus volt. Ha kiváltottam a liftemet, nagyon szívesen bemutatom önöknek a diplomáimat is, nyolc vagy kilenc van, már nem emlékszem…

Ekkor félénken megszólal Reingewürz.

– Szinte szégyellem magam – suttogja elpirulva –, hogy ennyi kapacitás között én csak egy egyszerű repülőmarsall vagyok…

– Hogyan? Ön pilóta?

– Ühüm! Vezérkari főnök voltam a moszkvai légierőknél. Most a Haganát25 veszem át. Természetesen ez bizalmas. Egyébként nem érdekes, csak megemlítem, hogy háromszázszor voltam bevetésen zuhanóbombázóval…

– Hssszt…! – sziszegnek a többiek. – Hssszt…! És hogy bírta ki a szervezete, marsall úr?

– Nehezen. Még ma is benáthásodom, ha ejtőernyővel ugrom, és nincs rajtam meleg alsó. Akkor lettem ilyen érzékeny, amikor Berlin felett egyszer kigyulladt a gépem, nagyon melegem lett, és hideg vizet ittam rá. Azóta nem vagyok a régi. Az nem vigasztal, hogy megkaptam érte a térdszalagrendet. A harisnyámat szoktam megkötni vele.

Felhúzta a nadrágja szárát, hogy mutassa a térdszalagot, de éppen zokni van Reingewürzön.

Egyben érdemes meghallgatni egy érdekes kalandját. Egyedül van Bécs fölött kis vadászgépével, amikor azon veszi észre magát, hogy egy pár száz gépből álló kötelék óvatosan megközelítette. Na most légy okos, Reingewürz marsall! Szvoboda és Weiszkői izgalmában a tenyerébe vájja a körmeit. Reingewürz egy pillanat alatt átlátta, hogy a védekezés lehetetlen. Egy használt kézigránát volt az egyetlen fegyvere. Csak egy út van a megmenekvéshez! Behúzni a magassági kormányt, kimászni a gép szárnyára, és zuhanás közben két horogkeresztes felségjelet festeni a gép oldalára… Rajta! Forró helyzet volt, de a csel sikerült. A nácik a saját gépüknek hitték…

Szvoboda és Weiszkői megkönnyebbülten fellélegzik. Ekkor a hajó váratlanul megbillen, a légimarsall nekicsúszik egy kötélcsomónak, és hasra esik. Reingewürz könnyedén és rugalmasan felugrik, majd elnézésüket kéri, és távozik…

✻

Az építész főmérnök és az atomtudós egyedül marad. Csendesen cigarettázgatnak pár percig.

– Mondja! – szólal meg aztán Szvoboda, anélkül hogy a fejét elfordítaná. – Nem volt maga nálunk nemrégiben villanyt szerelni? Rózsa utca 4/b, harmadik emelet.

– Lehet, hogy voltam – feleli nyugodtan Weiszkői. – Ott dolgoztam a közelben a Schwarz Villamosságinál. Maga ugye lakásügynök?

– Igen. A Király utcában volt irodám.

– Emlékszem magára. Albérletben lakott, mindig a csengővel volt a hiba.

Csend. A pajkos delfinek halacskáznak a hajó körül.

– Csak azon tűnődtem egész idő alatt – szólal meg ismét Weiszkői –, hogy vajon ez a Reingewürz fel merne-e szállni egy repülőgépre, ha valaki megengedné neki?

– Nem hinném. Jól ismerjük egymást. Tíz évig volt a fűszeresünk a Wesselényi utca sarkán. Szép krumplija volt…

Újabb csend, most már végleges. Békésen cigarettázgat a két utas. Láthatóan jól érzik magukat. Ha egymásra tekintenek, tekintetük tiszta, nyugodt és öntudatos, mint az olyan embereké, akik mindig helytállnak azért, ami az eszükbe jut.

Igazán minden a legnagyobb rendben van.

4

Megérkeztünk. Ez az Izrael? Ezek a fehér házak? Jaj, de muris.

Tütütüüü… Zsidó kikötőmunkások megfogják a zsidó hajóköteleket, és jó erős zsidó csombékokat kötnek rá a kezeikkel. Óriási. Hogy mik vannak!

Kiszállás, tülekedés, az ember kicsit meghatódik, amikor alulról, felülről telefújják zsidó DDT-vel…26 Mégiscsak más érzés… Zsidó föld a lábunk alatt… Aranyos zsidó vámőrök… Hatikva…27 Semmi, csak a szemembe ment valami… Hogy ezt megéltük… De szép… Hallja, ne lökdössön…!!

✻

Alig futott be a hajónk a haifai kikötőbe, és a parton máris egy pár személyes, lelkes csoport hívta fel magára a figyelmet. Ezek az én rokonaim voltak, akik elém jöttek, hogy ne álljak egyedül, támogatás nélkül a bevándorlás nehéz óráiban. Ott volt Ilka néni, apám nagybátyjának az anyósa, Salamon dr., egy távoli unokaismerősöm, és végül Jakab bácsi.

Mindnyájan sírtak az örömtől, amikor végre maguk között tudhattak. Salamon dr. azonnal egy trópusi sisakot nyomott a fejemre, mert azt mondta: pár másodperc a napon fedetlen fővel elegendő a gyors halálhoz. Ilka néni azonban leütötte a fejemről a sisakot, mert szerinte hozzá kell edzeni a hajat a klímához, különben leszárad. Végül is Jakab bácsi álláspontja győzött, és a sisakot pár centiméterre a fejem fölött kellett az egész úton tartanom.

Ezután rokonaim vetélkedni kezdtek egymással, hogy melyiküknél lakjam. Végül Jakab bácsi álláspontját fogadták el, mely szerint a leghelyesebb, ha Ilka néninél lakom egy albérleti szobában, mert a néninek a lakhelyéhez csak egy társbérlője van, és az is nemrégiben szélütést kapott, úgyhogy nem tudhat tiltakozni. Ilka néni ugyan ellenkezett, és inkább azt ajánlotta, hogy lakjam Jakab bácsinál, mert ott van jégszekrény is, de aztán mégis a néni mellett maradtunk, mert kiderült, hogy a bácsi lakása – a jégszekrény. Salamon dr. otthona szóba sem került, mert elvitte a szél a napokban.

Ilka néni hazafelé menet befizetett nekem egy gazozra,28 de én nem csüggedtem, és megtartottam kondíciómat. A néni egyébként már terveket szőtt a jövőmre vonatkozólag, és megkérdezte, hogy kitanultam-e azokat a szakmákat, amelyeket ő ajánlott nekem. Pár hónappal ezelőtt ugyanis kaptam a nénitől egy levelet, amelyben megírta, hogy Izraelben most nagyon keresik a képzett újságárusokat, tanuljam ezt ki, de az építészmérnökség sem rossz. Ezzel szemben Jakab bácsi táviratilag tiltotta meg, hogy mást tanuljak ki, mint a korcsolyacsatolást, mert szerinte az ereci műjéggyártás mai fejlettsége mellett ezé a foglalkozásé lesz a jövő, és még nincs egyetlen szakember sem ebben a szakmában. Salamon dr. viszont a legutóbbi levelében mindkét megoldást elvetette, és azt tanácsolta, hogy a búvárságot tanuljam ki, mert a jó búvár lemerülésenként 2 font 5 piasztert kap és ingyen életbiztosítást, de ha nem bírnám a magas víznyomást, akkor hozzak ki helyette egy kis autógyárat, az még nincs az országban, lehetne rá védővámot kapni.

Ilka néni eleinte dühös volt, hogy sem újságárus, sem építészmérnök nem vagyok, de otthon kissé megnyugodott, friss olajbogyókkal kínált meg, és vázolta az elképzeléseit.

– A legelső az ivrit29 nyelv – mondotta. – Ha tudsz ivritül, akkor már holnap van állásod, ruhád, autód, s egy villád a tengerparton. Ezért a legokosabb, ha egy jobb kibucba mégy, de ott kikötöd, hogy te nem dolgozol, csak ivritül tanulsz egy fél évig, mert azután úgyis otthagyod őket. Közben kérsz a Szohnuttól lakást, bútort, iparengedélyt, üzemet és valami kis készpénzt. Tehát: ivrit, kibuc, Szohnut!

Azonnal hozzáláttam az ivrittanuláshoz, és másnap reggelre már fújtam azt a szót, hogy „toda”,30 csak gyakran kiment a fejemből. A délelőtt folyamán viszont felkeresett Salamon dr., és gúnyosan nevetett Ilka néni gyerekes tanácsain.

– Látszik Ilkán, hogy csak hat éve van itt! – mondotta. – Nem kell ivrit! Semmi szükség rá! Látod, én sem tudok ivritül egy szót sem, és mégis vittem valamire…

Ezt el kellett ismernem. Salamon dr.-ról mindenki tudta, hogy tíz éve pár száz nyomorult fonttal érkezett Palesztinába, és ma már saját biciklije van.

– Első a lakás! – folytatta Salamon dr. – Ha van lakás, akkor pár nap alatt megvan hozzá az ivrit nyelv… Ki kell menni vidékre, és romlakásokban bujkálni egy fél évig. Aztán, ha talál az ember egy megfelelő arab romot, akkor azt rendbe hozhatja, felhúzatja a falakat, a tetőt, a padlót…

– De nekem nincs egy piaszterem sem…!

– Helyes. Ezért kell közben dolgozni. Csak bízd magad rám, be tudlak hozni egy tel-avivi automata büfébe automatának. Szép fizetést kapsz, csak guggolni kell éjjel kettőtől délig. A fontos csak egy: nem kibucba menni. Ott túl sokat beszélnek ivritül, és te azt nem érted. A Szohnuttól pedig óvakodj, mert ott regisztrálnak, és akkor véged van. Tehát még egyszer: lakás, semmi ivrit, és automata.

Aznap délre Jakab bácsihoz voltam ebédre hivatalos. A bácsi figyelmesen végighallgatta a néni és Salamon dr. tanácsait, aztán kijelentette, hogy mindez felelőtlen mellébeszélés, amely a közeli végedet jelentené.

– Hallgass csak énrám, fiam! – így szólt hozzám. – Negyvennyolc éve lakom az országban. Jelentkezz, fiam, egy bét olimban,31 és próbálj a konyhára bejutni. Félnapos elfoglaltság, és a koszt biztosítva van. Közben katonának is jelentkezhetsz kintlakással, mert a leszerelt katonák könnyebben kapnak vaságyat a Szohnuttól. Lakás nem kérdés, van elég, hála istennek. A fontos csak egy: ne kezdj el dolgozni a büfében, mert akkor nem marad időd üzlethelyiség után nézni…

– Minek nekem üzlethelyiség?

– Semmire. Kiadod egy új bevándorlónak 40 font bérért havonta, és a pénzt befekteted egy vállalkozásba, amit majd én elintézek neked. Közben kitanulod magánúton a penicillingyártást, ami most cikk a piacon. Tehát röviden: fél nap bét olim konyha, fél nap katonáskodás, fél nap üzlethelyiség-keresés, fél nap penicillin. Mindez nem zárja ki a kibucot sem, de ott nyers a koszt. Szabadidődben ivrittel foglalkozol, nekem van egy héber–arab szótáram A-tól S-ig, abból sokat tanulhatsz. Erős akarattal mindent lehet…

Az ebéd véget ért, kiköptem a grapefruit héját, mert keserűnek találtam, és hálám kifejezése mellett elhagytam Jakab bácsi otthonát. Útközben csak úgy zsongott az agyamban a sok ötlet, terv és elképzelés. A rokoni tanácsok életemnek egészen új értelmet adtak. Már tudtam, mi a teendő.

Jelenleg már menekülésben vagyok. Ilka néni állítólag tegnap óta újból a nyomomban van.

Ki volna hajlandó egy fiatalembert elbújtatni?

Szövegmagyarázatok

aba = apa, papa

adoni = uram

Aguda lásd Agudat Jiszraél

Agudat Jiszraél = ’Izrael szövetsége’; a hagyományhű zsidóság fennmaradásáért küzdő, 1912-ben alakult ortodox zsidó világszervezet, Magyarországon is működött

ajin = a héber ábécé 19. betűje

Al Hamismar = a Hasomer Hacair, később a palesztinai munkáspárt (a későbbi Mapam) napilapja (1943–1995)

alef = a héber ábécé első betűje

alef-bét = a héber ábécé

alija = ’felmenetel, felemelkedés’; itt: az Izraelbe történő bevándorlás

Alija Hadasa = új alija

Allenby = elegáns sugárút Tel-Avivban

amadti kan löfanecha/löfanechen = régebb óta állok itt, mint te/ti

ani jodéa = tudom

ani lo somea = nem hallom

ani ola hadasa = új bevándorló vagyok

aquila non captat muscas = a sas nem fogdos legyeket (latin)

árja = itt: nem zsidó

aszara grus = kb. tíz fillér

aszkan = a származási országban vagy Palesztinában/Izraelben tevékenykedett egykori cionista aktivista/vezető

azeszpónem = pimasz alak (jiddis)

balatni = járólap (kőpadló kockakövekből)

behamonéchem = nagy számban, tömegesen

bejgele = bagel, sós péksütemény

ben bölijaal = gazember, sátánfajzat

Ben Gurion, David (1886–1973) Izrael Állam alapító miniszterelnöke

Ben Jehuda = itt: tel-avivi utcanév

besaa tesa = kilenc órakor

bét olim = bevándorlók háza

betach = persze

bichlal = egyáltalán, többnyire

Bidault, Georges (1899–1983) francia újságíró, politikus, ellenálló, 1946-ban de facto államelnök

bisvili = számomra

boi héna = gyere ide

boina = gyere ide

böemet = valóban

böszéder = rendben

bövakasa = kérem; tessék, parancsoljon

Bricha = ’menekülés’; a második világháború után legálisan vagy illegálisan Palesztinába irányuló szervezett népmozgás, melyet palesztinai cionisták irányítottak

cadé = a héber ábécé 22. betűje

céna = országos takarékossági program a frissen megalakult Izraelben

Chever Hakvucot = a kvucának nevezett közösségi falvak központi szervezete

Chevra Kadisa = Szentegylet, temetkezéssel foglalkozó zsidó vallási szervezet

Cofe = HaCofe, vallásos nacionalista, cionista napilap (1937–2008)

corchanja = szövetkezeti bolt

criff = az új olék számára eleinte ideiglenes lakhelyként juttatott, egy-két helyiségből álló, komfort nélküli faház/barakk

Dan = 1945-ben alapított tel-avivi helyi autóbusztársaság

Davar = a szakszervezeti tanács (Hisztadrut) napilapja (1925–1996)

Dizengoff = Tel-Aviv ikonikus utcája

Dizengoff, Meir (1861–1936) cionista politikus, Tel-Aviv alapítója (1909) és első polgármestere (1922–1936)

Dov Joszéf lásd Joszéf, Dov

Écel = más néven Irgun Cvai Leumi (Nemzeti Katonai Szervezet), 1931–1948 között működő földalatti katonai ellenállási mozgalom

Efo ata? = Hol vagy?

Efo ima selcha? = Hol van anyukád?

Egged = a legnagyobb izraeli távolságibusz-társaság; 1933-ban kezdett működni Tel-Avivban és környékén

ein wenig = itt: egy keveset (német)

éjze = melyik; valamiféle

Eldad, Israel (dr. Scheib, 1910–1996) revizionista cionista politikus, 1942-től a Lehi egyik vezetője és ideológusa

Erec = ’föld’; Erec Jiszraél: Izrael földje, a mai értelemben Izrael Állam

esnav = ablak

eszkimó = jégkrém: „…az ice cream (eiskrém), amit az árus eiszkimónak és eszkimónak kiabál, ezüstpapírba csomagolt csokoládérúd, belül fagylalttal töltve…” (Új Kelet, 1933. június 22.)

Faruk (1920–1965) egyiptomi király (uralk. 1936–1952)

fluszpapír = selyempapír

Friedmann-Jellin, Natan (1913–1980) revizionista cionista politikus, a Lehi egyik vezetője

frisches = friss (német)

a Galil = Galilea

galut = száműzetés, diaszpóra

gazoz = szénsavas üdítőital

gimel = a héber ábécé negyedik betűje

glida (sokolád) = (csokoládé)fagylalt

goj = nem zsidó (héber/jiddis)

Grotius, Hugo (1583–1645) németalföldi jogász, a modern nemzetközi jog előfutára; munkássága nyomán született meg az ún. hágai jog, amely a hadviselésre vonatkozó szabályokból áll

grus = a török fennhatóság idejéből örökölt izraeli váltópénz a sekel bevezetése (1980) előtt

gveret = asszonyom, hölgyem

Habima = 1912-ben alapított színház Tel-Avivban, ma Izrael nemzeti színháza

Haboker = a klálcionisták által alapított napilap (1935–1965)

hacilénu mejadav = a mi padlizsánunk

hacilim = padlizsánok (egyes számban: hacil)

Hadati = vallásos

Hador = izraeli újság, a Mapaj hivatalos lapja

Hagana = a brit mandátum idején, 1920-ban alapított palesztinai földalatti katonai szervezet

hajal = katona

haksév = figyelj ide; figyelem!

haluc = ’úttörő’; 1. a palesztinai kivándorlásra felkészített pionírok elnevezése; 2. az első telepesek a jisuvban

Hamasbir = 1930-ban létrehozott fogyasztói szövetkezet, célja az volt, hogy megfizethető áron lássa el a palesztinai zsidó közösségeket élelmiszerrel; utóda az 1947-ben létrejött Hamasbir Lazarchan szövetkezeti áruházlánc

hamszin = forró sivatagi szél

Hatikva = Izrael nemzeti himnusza

haver = ’elvtárs’; cionista megszólítás

héder = ’szoba’, elemi zsidó vallási iskola kisgyermekeknek

heisses = forró (német)

Hérut = a legnagyobb konzervatív nacionalista politikai párt Izraelben, az Écel és a Lehi szellemi örököse; 1948-ban alapította Menáhem Begin, 1988-ban beolvadt a Likudba

hérutnyik = a Hérut tagja

Herzl, Tivadar/Theodor (1860–1904) író, újságíró, a cionizmus megalapítója

hiné = íme

Hisztadrut = 1920-ban alapított Általános Munkásszövetség, az izraeli szakszervezetek közössége

Hitachdut Oléj Hungária = Magyar Alijázók Szervezete, az 1920-as évek elején alakult

Hitachdut Oléj Románia = Román Alijázók Szervezete

hitjasvut = (mezőgazdasági) település

hitpael = héber visszaható igecsoport

hóhem = okos, ravasz; nagyokos (jiddis)

homec = kovászos gabonaétel, a pészach napjaiban fogyasztása vagy birtoklása szigorúan tilos

hóra = balkáni eredetű izraeli kör- vagy sortánc

huclaarec = külföld

hucpa = szemtelen; vö. hücpe (jiddis)

Hurban = ’pusztulás’; a holokausztra használt héber szó

ige-mige = az Izraelbe bevándorolt magyar zsidók (ivrit kiejtésük, illetve hangzása miatt a magyar nyelv) izraeli csúfneve (vö. igen, igen!)

Ige-mige, happ die Fliege = Ige-mige, kapd el a legyet! (német/jiddis)

Ih ken abe ih ken esz nist fertrogen = Tudok, csak ki nem állhatom (jiddis)

ima = mama, anya

Irgun Efrojhim Bejiszraél = Izraeli Csirkeszövetség

ivrit = modern héber nyelv

Jabotinsky, Zeev (1880–1940) cionista vezető, a revizionista cionista mozgalom alapítója; a Hagana megszervezője (1920)

jamina = jobbra

jasar = egyenesen

Jazur = község Tel-Aviv közelében

jeke = német (csúfnév)

jeled = gyerek

jesiva = felsőfokú zsidó vallási tanintézmény

Jewish Agency lásd Szohnut

jisuv = ’megtelepedés; népesség’; az Izrael Állam megalakulása (1948) előtti palesztinai zsidó közösségek elnevezése

jofi = klassz

Joint = teljes nevén American Jewish Joint Distribution Committee, 1914-ben alapított zsidó humanitárius szervezet

jom kippur = az őszi ünnepkör tíznapos bűnbánati időszakának, a ros hasanával kezdődő „félelmetes napok”-nak a lezárása, engesztelés napja; napnyugtától másnap az éj beálltáig tartó huszonöt órás szigorú böjt

Joszéf, Dov (1899–1980) politikus, 1949–1950-ben közellátási, majd mezőgazdasági, utóbb (1950–1951) közlekedésügyi miniszter

jud szelvény = az élelmiszerjegyek szétosztása a kereskedők nevének kezdőbetűi szerint ábécérendben történt: „Ma folytatódik Tel Avivban az új élelmiszerjegyek kiosztása azoknál a fűszereseknél, akiknek neve a Zájin és Chét betűkkel kezdődik. Hétfőn azoknál a fűszereseknél osztják a füzeteket, akiknek a neve Tét, Jud vagy Kaf betűkkel kezdődik.” (Új Kelet, 1949. június 19.)

kábel = itt: távirat

kacha = csak; hát így

Kaczér Illés (1887–1980) író, újságíró, az 1920-as évek elején a kolozsvári cionista Új Kelet szerkesztője; 1959-ben alijázott, Tel-Avivban hunyt el

Kadosbaruchhu = ’Isten legyen áldott’; e néven emlegeti Istent a zsidó hagyomány

kama ole ze? = mennyibe kerül?

kapeli / kepele = hagyományhű zsidó férfiak fejfedője

kar = hideg

kaserolás = az az eljárás, amellyel a kóserság (kasrut) rituális szabályainak megfelelővé tesznek valamit

ken = igen; ugye?

Kensztö jiddis? = Tudsz jiddisül? (jiddis)

Keren Hajeszod = ’felépítési alap’; az 1920-as londoni cionista kongresszus által létrehozott pénzügyi alap, célja az alija elősegítése volt

kibuc = a cionisták által Palesztinában/Izraelben kommunisztikus elvek alapján létrehozott önkéntes közösségi mezőgazdasági település; a föld és a termelőeszközök a közösség tulajdonában vannak, és a művelés is közösen zajlik

kibuc galujot = Izrael mint a világ zsidóságának gyülekezőhelye, eredetileg vallási fogalom: a száműzöttek összegyűjtése a majdani megváltás idején

Kibuc Möuchad = a Mapamhoz közel álló kibucmozgalmi szervezet

kibucnyik = kibuctag

kikar = tér

KKL = Keren Kajemet Le-Jiszraél (Zsidó Nemzeti Alap), 1901-ben alapított, ma is létező szervezet; kezdeti fő célja az volt, hogy zsidók adományaiból földeket vásároljon Erecben

klálcionista = klál ’általános’; a centrista cionista mozgalom és politikai párt (HaCionim HaKlalijim) tagja

klita = integráció, beilleszkedés

Kneszet = Izrael Állam egykamarás törvényhozó testülete és képviselőháza (parlament), székhelye Jeruzsálemben van

Kol Haam = kommunista párti napilap (1937–1975)

kol tuv = minden jót

Korat Gag = a Szohnut gyermekbefogadási akciója. Izrael Állam létrejöttekor, a tömeges aliják idején fő célja az volt, hogy a sátortáborokban lakó olék gyerekeit a téli esőzések idejére családoknál és kibucokban helyezzék el

kornflor = kukoricaliszt, vö. corn flour (angol)

kuf = a héber ábécé 24. betűje

kulcspénz = lelépés(i díj)

Kupat Cholim = 1911-ben alapított segélyszervezet, a mai Izraelben az egészségbiztosítókat nevezik így

kupátholim lásd Kupat Cholim

kvis = országút

laamod = állni

ladino = spanyol-zsidó nyelv, az Ibériai-félszigetről elszármazott zsidók és utódaik kasztíliai spanyol nyelve héber és más nyelvekből átvett szavakkal keverve; ma a Balkánon, Törökországban, Izraelben és Amerikában beszélik

lakol-macesz = az egész macesz

lama = miért

lanszíroz = itt: megindít, forgalomba hoz

laredet = lemenni, elköltözni; itt: leszállni

le-hajim = az életre! egészségünkre!

lebenia = tejtermék, a hiánygazdaság egyik gyümölcse: tejfölhöz hasonló, kissé zsíros, folyékony író. Feltalálója az Új Kelet szerint (1949. november 27.) Bányász István volt 1942-ben

leechol = enni

Lehi = Lohamei Hérut Jiszraél (Izrael Szabadságharcosai), 1940-ben alakult jobboldali radikális fegyveres csoport. Avraham Stern alapította 1940-ben, miután az Irgun (más néven: Écel) soraiban törés következett be. A második világháború kezdetén Jabotinsky ugyanis elrendelte a britek elleni hadicselekmények szüneteltetését, amit az Irgun egyik, Stern vezette csoportja ellenzett

li = nekem

lift = itt: nagy méretű csomag- és bútorszállító láda, konténer

Lilienblum, Mose Leib (1843–1910) héber nyelvű író, kritikus, a cionizmus egyik első teoretikusa

limonad-kar = hideg limonádé

lo = nem (tagadószó)

lo laalot joter = nincs több felszálló

lo laredet joter = nincs több leszálló

lo nachon = nem helyes, nem szép, itt kb.: nem ér

lo roce = nem akarok

loáz = idegen

löan = hová

lul = tyúkól

lülef = vö. lulav, pálmaág; a szukkoti ünnepi csokor része

ma? = micsoda? mi?

ma ata osze? = mit csinálsz?

ma ata roce? = mit akarsz?

ma jes? = mi van?

ma pitom? = mi lelt?

ma ze? = mi ez?

Maariv = 1948-ban alapított baloldali izraeli napilap

MacArthur, Douglas (1880–1964) amerikai katonatiszt, 1945–1950-ig a Japánban állomásozó amerikai erők parancsnoka volt; 1950-ben a Koreában harcoló ENSZ- csapatokat irányította, 1951 áprilisában Truman elnök menesztette

machar = holnap

majesma? = mi van?

Makkabia = a zsidó sportolók világversenye; az elsőre 1932-ben, a másodikra 1935-ben, a szövegben említett harmadikra pedig 1950. szeptember 28. és október 11. között került sor

Mapaj = Mifleget Poalé Erec Jiszraél (Erec Jiszraéli Munkáspárt), 1930-ban létrejött nagy izraeli középbal párt. Ben Gurion vezetésével az első választáson (1949) győztes kormánypárt; a Munkapárt 1968-as megszületéséig (melybe akkor beolvadt) az izraeli politikai élet domináns ereje

Mapam = Mifleget ha-Poalim ha-Meuhedet (Egyesült Munkáspárt), radikális szocialista párt; 1948 júniusában alakult meg, az első választáson (1949) a második legnagyobb politikai erő lett

masaa = hány óra?

maszmotrot = luxusadó

megilla = ’(pergamen)tekercs’, öt bibliai szöveget illetnek hagyományosan ezzel az elnevezéssel: az Énekek énekét, Rut, Eszter, a Siralmak és a Prédikátor könyvét; ma a zsinagógában csak Eszter könyvét olvassák pergamentekercsről, így ma ezt nevezik megillának

memcade = katonai rendőr

micc = üdítő; narancslé

mifleget = a miflaga ’párt’ szó ragozott alakja

Mifleget hamerkaz, mifleget harov! = A középpárt a többség pártja!

Mikunisz, Smuel (1903–1982) kommunista párti politikus, képviselő a Kneszetben (1949–1974)

mil = az izraeli font váltópénze 1948-tól 1980-ig; 1 izraeli font = 1000 mil

mizrachi = keleti zsidó

Mizrachi = vallásos cionista világszervezet, 1902-ben alakult Vilnában

Mugrabi = a tel-avivi operaház, 1930-ban épült art deco stílusban Joseph Berlin tervei szerint

nachon = így van, helyes

Nahlat Benjamin = tel-avivi sétálóutca

nb. = nagyra becsült

neft = petróleum

neftespach = petróleumoskanna

Neturé Karta = ultraortodox, radikális anticionista szervezet

nezem zahav böaf chazir = kb. gyöngyöt a disznók elé

noaros = az Alijat Hanoar (ifjúsági alija) nevű szervezet által az európai holokauszt elől Palesztinába (Erecbe) menekített gyerekekre utal

Nordau, Max (1849–1923) orvos, újságíró, cionista vezető, Herzl Tivadar munkatársa

nudnyik = idegesítő alak (jiddis)

olé = Izraelbe bevándorló zsidó

Oved Hacioni = Haoved Hacioni, cionista ifjúsági szervezet

pach = bádog (benzines)kanna

pakid gavoa = főtisztviselő

pasut = egyszerű

pészach = az egyiptomi kivonulás emlékét őrző nyolcnapos tavaszi ünnep

pinkász = jegyzőkönyv; pinkászilag: kb. dokumentumokkal

Pinsker (Rehov Pinsker) = tel-avivi utca

pitka = (protekciókérő) cédula

Poalé Cion Szmol = az 1910-es években működő cionista szervezet

poel = munkás

Poel Hadati = vallásos munkás (párt/szervezet)

Poel Hamizrachi = a Mizrachi szervezet munkástagozata

pontozás = a héber írás eredetileg csak a mássalhangzókat jelöli; az olvasást megkönnyítendő a magánhangzókat jelölő pontokkal és vonalkákkal látják el a szöveget

primusz = (Primus márkájú svéd) gáz- vagy petróleumfőző, illetve -lámpa

ptilia = régimódi kanócos petróleumfőző

purim = egynapos örömünnep egy hónappal pészach előtt annak emlékére, hogy a perzsa uralom alatt élő zsidó közösség, amelynek kiirtására Hámán gonosz tervet szőtt, megmenekült. Neve a sorsvetést jelentő pur szóból ered

raba = sok; nagyon

rak rega = egy pillanat!

rak siling = csak egy schilling

Rassco = az európai zsidó középosztály tagjainak palesztinai letelepedését elősegítő szervezet; a Szohnut ellenőrzése alatt falvakat alapított, és mezőgazdasági munkára képezte ki az érkezőket

rav hahovel = kapitány

rebbelében = szent életű haszid rabbik kedveskedő megszólítása

rehov = utca, út

revizionisták, revizionista cionizmus = jobboldali cionisták; a herzli, „eredeti” cionizmust kérték számon a Cionista Szervezeten, melyet revízió alá akartak venni (innen az elnevezés). A revizionizmus célja a zsidó állam megalapítása a Jordán mindkét partján. Elutasították az osztályharcot és a zsidó–arab szolidaritást

ros hamemsala = miniszterelnök

ros hasana = a zsidó újév ünnepe

rosan = ebihal

sabbat = szombat

salom = béke (üdvözlési formula)

Sarett, Móse (1894–1965, eredeti orosz neve Sertok) politikus, külügyminiszter (1948), Izrael második miniszterelnöke (1954–1955)

Scheib, dr. lásd Eldad, Israel

Schuman, Robert (1886–1963) francia politikus, miniszterelnök (1947–1948), 1948 szeptemberében néhány napig külügyminiszter is

sderot = sugárút

sejgec/sájgec = nem zsidó (zsidókra használatos jiddis szitokszó)

seket = csönd legyen!

seli, selcha, selo = enyém, tiéd, övé

sev! = ülj le!

sikun = lakótelepi lakás

sliah = kiküldött, küldönc; itt: cionista aktivista

Somer Hacair = Hasomer Hacair, ma is működő nemzetközi cionista ifjúsági szervezet; zsidó cserkészszövetségként indult 1913-ban, majd a holokauszt idején kiterjedt mentőtevékenységet folytatott

sóres = gyökér, itt: szótő

Spellman, Francis Joseph (1889–1967) katolikus pap, bíboros, New York érseke (1939-től haláláig)

STA = Zsidó Távirati Iroda; 1917-ben alapította Hágában Jacob Landau (1892–1952); az 1920-as években Londonba, New Yorkba, majd 1949-ben Tel-Avivba települt, ekkor lett a neve Izraeli Távirati Iroda (Szochnut Telegraphic Erec-Jiszraeli). Az ötvenes évek végéig működött az ország hivatalos hírügynökségeként, majd összevonták a közben megalakult izraeli napilapok ügynökségével

stujot = marhaság

Sturm und Drang = ’vihar és előretörés/vágy’ (német); a német felvilágosodás irodalmi mozgalma a 18. század végén, lázadó szellem, természet- és zsenikultusz jellemezte

Sulchán Áruch = Joszéf Káró cfati rabbi által a 16. században készített átfogó vallási-jogi döntvénytár, melyet előbb a szefárd, majd az askenázi zsidóság is mérvadóként fogadott el

sumdavar = semmi, semmiség

sza! = menj! indulj!

szabra / szabre = ’kaktuszgyümölcs’: az Országban született, izraeli zsidó

Szapir, Joszéf (1902–1972) klálcionista politikus

szédereste = pészach első (a diaszpórában első és második) estéje, speciális otthoni ünnepi szertartásrenddel

szefárd = eredetileg az Ibériai-félszigeten élő vagy onnan származó zsidó; ma a nem askenázi (közép-kelet-európai és amerikai) zsidókat, a Magreb és a Kelet zsidóságát is e kifejezéssel jelölik

szgan ros hair mar zeveze = az alpolgármester, izé úr

Szia-Bét = a klálcionista mozgalom konzervatív csoportja

Sziám = Thaiföld régi neve

szlicha = bocsánat

szmola = balra

Szohnut = Zsidó Ügynökség (Jewish Agency), 1922-ben alakult meg, célja kezdetben a palesztinai zsidó bevándorlás előmozdítása volt

Szolel Bone = izraeli építési vállalat

sztam = csak úgy; csak

szug dalet = negyedosztályú

szukkot = ’sátrak, bódék’; az ideiglenes lakóhelyekre utal, amelyekben negyvenévi sivatagi vándorlásuk alatt az egyiptomi kivonulás után éltek az ószövetségi zsidók. Az ennek emlékét őrző örömünnepet vidám vallási szertartások, sok ének és tánc kíséri

taamod = állj

tachana = pályaudvar, buszmegálló

Tachana Merkazit = központi pályaudvar

tagidli = mondd meg nekem

tapper = nyeles íróasztali itatós

témoni = jemeni

tetsz. sz. = tetszés szerint

Thorez, Maurice (1900–1964) francia kommunista politikus, 1947-ben az ideiglenes francia kormány miniszterelnöke

Tiferet kávéház = régi tel-avivi magyar kávéház (Sderot Rothschild 31., az Allenby sarkán), a magyar jisuv első számú találkozóhelye volt; pódium-előadásokat, zenés műsorokat is rendeztek itt; az 1970-es évek elején szűnt meg

tipes = ostoba, hülye

titkajém = lesz megtartva

Tnua Laachdut Haavoda = ’Munkásegység Mozgalom’, a Mapajból 1944-ben kivált Szia-Bét csoport felvett neve

toceret haarec = hazai termék

toda = köszönöm

tor = sor

tov (möod) = (nagyon) jó

Transzilvánia = itt: romániai bevándorlókat szállító hajó, Konstancától Haifáig közlekedett

tréfli = nem kóser

trempelés = autóstop

trencskó = vékony gyapjúszövetből vagy vízhatlan vászonból készült, esős időre való, bő szabású átmeneti kabát

Truman, Harry (1884–1972) az Egyesült Államok 33. elnöke (1945–1953)

Uganda-ügy = Brit Uganda-program, a 20. század elején kidolgozott javaslat, amely szerint Brit Kelet-Afrika egy részét adták volna a zsidóknak letelepülésre; hosszas tárgyalások után az 1905-ös bázeli cionista világkongresszus elvetette

Új Kelet = magyar nyelvű cionista hetilap, 1918–1940 között Kolozsváron működött; 1948-ban Tel-Avivban újraalapították. 1949–1951 között Kishont Ferenc néven itt közölte Efrajim Kishon az e kötetbe gyűjtött humoros tárcái nagy részét

ulpan = intenzív héber nyelvoktatás a bevándorlók részére

UNO = United Nations Organization, ENSZ

vaheci = is

vatik = itt: veterán

vödaj = kb. „oszt annyi”, „aztán elég”

WIZO = Women’s International Zionist Organization (Nemzetközi Cionista Nőszervezet); 1920-ban alakult meg Angliában

zágson = vö. sag schon, ’na mondd már’ (német)

zájin = a héber ábécé hetedik betűje

ze lo echpat löcha = nem a te dolgod

ze lo jaffe! = ez nem szép dolog! nem helyes!

Jegyzetek

A legszükségesebbeket az alábbiakban közöljük; bővebb információkért a Szövegmagyarázatokhoz érdemes lapozni. (A szerk.)

1Cionista mozgalom közép- és kelet-európai zsidók Palesztinába menekítésére a második világháború után.

2 Erec Jiszraél: ’Izrael földje’, ma Izrael Állam.

3 Önkéntes közösségi mezőgazdasági település.

4 Nagy méretű csomag- és bútorszállító láda, konténer.

5 Zsidó Ügynökség (Jewish Agency).

6 Izrael Állam alapító miniszterelnöke.

7 Vö. alija – bevándorlás Izraelbe.

8 Women’s International Zionist Organization (Nemzet közi Cionista Nőszervezet).

9 Cionista aktivista (’küldött’).

10 Kupat Cholim: izraeli segélyszervezet; a bevándorlók háza helyesen: bét olim.

11Zsidó humanitárius szervezet.

12 Izrael Állam parlamentje.

13 Kibuctag.

14 Országos takarékossági program a frissen megalakult Izraelben.

15 A centrista cionista mozgalom és párt tagja.

16 Forró sivatagi szél.

17 Mifleget Poalé Erec Jiszraél (Erec Jiszraéli Munkáspárt), az első választáson (1949) győztes baloldali kormánypárt.

18 Író, újságíró.

19 Móse Sarett (eredeti orosz neve Sertok) külügyminiszter (1948).

20 Béke (üdvözlési forma: jó napot).

21 Izraeli kör- vagy sortánc.

22 Izraelbe bevándorló zsidók.

23 ENSZ (United Nations’ Organization).

24 Az Egyesült Államok 33. elnöke (1945–1953).

25 1920-ban alapított palesztinai földalatti katonai szervezet.

26 Rovarirtó szer.

27 Izrael nemzeti himnusza.

28 Szénsavas üdítőital.

29 A modern héber nyelv.

30 Köszönöm.

31 Bevándorlók háza.

Tartalom

Körömkefelevonat

1. Cionizmus

2. Biznisz

3. Fantázia

4. Rokonok

5. Panasztan

6. Pasutan

7. Szakértelem

8. Jofik

9. Pitka

10. Bizalom

11. Lakás

12. Zsenialitás

13. Építkezés

14. Kezesség

15. Halfilé

16. Ínyencfalat

17. Gombák

18. Tremp

19. Tor

20. Ivrit

21. Sajtó

22. Udvariasság

23. Eső

24. Dagfilé

25. Tojás

26. Siralomház

27. Zágson I.

28. Zágson II.

29. Zágson III.

30. Önkritika

31. Manna

32. Bejgele

33. Jom kippur

34. Pártlétra

35. Barátság

36. Aszkanság

37. Sikun

38. Albérlet

39. UNO

40. Címiszony

41. Mukine

42. Vizet

43. Szabre

44. Korea

45. Áruhiány

46. Nekrológ

47. Jakabia

48. Futball

49. Megilla

50. Kovászat

51. Macesz

52. Koalicitálás

53. Hangszóró

54. Soványológia

55. Sofőr

Izrael

Szövegmagyarázatok

Jegyzetek

A Magvető Könyvkiadó köszönetet mond Kurcz Ádám Istvánnak, aki nélkül ez a kiadás nem valósulhatott volna meg.

Köszönjük továbbá Komoróczy Gézának, Komoróczy Szonja Ráhelnek, Nádasdy Ádámnak, Novák Attilának, Orzóy Ágnesnek, Szalai Annának és Vári Györgynek a héber szövegek értelmezésében és a szövegmagyarázatok elkészítésében nyújtott segítségüket.

Magvető
Könyvkiadó és kereskedelmi Kft.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Felelős szerkesztő Dávid Anna
Felelős szerkesztő Schmal Alexandra
Korrektor Tomka Eszter
Borító Németh Márton
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klári

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft., 2023
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

ISBN 978 963 144 354 7

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL Open Font Licence