Borító

Az eredeti mű címe:

Dr. Michael Mosley

COVID-19

What you need to know about the Coronavirus and the race for the vaccine

Short Books, London, 2020

Illusztrációk: E. K. Mosley

Fordította: dr. Pécsi Tibor

Szerkesztette: Daróczi Péter

Borítóterv: Malum Stúdió | Szabó Vince

Tördelés, tipográfia: Gelányi Mariann

Copyright © Parenting Matters Ltd, 2020

Hungarian translation © Pécsi Tibor, 2020

Copyright © Gabo Kiadó, 2020

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

Elektronikus kiadás v.1.0.

ISBN 978-963-566-059-9

Kiadja a Gabo Könyvkiadó

www.gabo.hu

gabo@gabo.hu

www.dibook.hu

Felelős kiadó: Földes Tamás

Felelős szerkesztő: Várlaki Tibor

Tartalom

Bevezetés

1 Egy sorozatgyilkos portréja

2 Hogyan szökött meg a vírus?

3 Kérdések és válaszok

4 Hogyan erősíthető az immunrendszer?

5 Verseny egy vakcináért

6 A jövő

Jegyzetek

A GABO Kiadó e-könyveiről

Ha tetszett a könyv, olvassa el ezt is

Bevezetés

Kevesen éltek meg közülünk bármi ehhez hasonlót, és a jövőt sem éreztük még soha ilyen bizonytalannak. Ahogy este néztem New Yorkban a tűzijátékot, nem tudtam, hogy azon a napon a kínaiak bejelentették egy új járvány kitörését Vuhanban. Különösebben nem is aggódtam miatta.

Tudományos újságíróként az évek folyamán számos dokumentumfilmet készítettem a mikrobák veszélyeiről, amelyek állatokról emberekre kerültek át, és világméretű, pusztító járványokat okoztak. Cikkeket is írtam arról, hogy mennyire sérülékenyek vagyunk egy ravasz, új kórokozó megjelenése esetén. De sohasem gondoltam volna, hogy egy járvány olyan rossz lehetne, mint a mostani. Azt feltételeztem, ahogy sokan mások is, hogy amikor egy új, fertőző ágens megjelenik, képesek lennénk csúcstechnikát alkalmazni az izolálására és leküzdésére.

Rengeteg tény figyelmeztette a világot, hogy egy megállíthatatlan világjárvány nemcsak lehetséges, hanem nagyon is valószínű. A negyven év alatt, amelyet az orvosi szakmában eltöltöttem, számos olyan új fertőző betegség következett be, amelyeket állatokról emberekre átjutó vírusok okoztak, gondoljunk csak az AIDS-re, a madárinfluenzára, a SARS-ra, a MERS-re és az Ebolára. Egyedül az AIDS több mint harmincmillió embert ölt meg, és minden évben további hétszázezer esik áldozatul.

Miért kellett volna aggódniuk a kormányoknak? Az elmúlt évtizedekben a járványkitörések száma megnőtt, az új járványok négyszer gyakoribbak lettek, mint az 1980-as években. Az Egészségügyi Világszervezet azonban többször felhívta a figyelmet arra, hogy csak idő kérdése, és valami hasonló fog történni.

És most itt van. Félelmetes, tudományos-fantasztikus történet, amely hirtelen valósággá vált. És az egyetlen reményünk, hogy ez a vírus kordában lesz tartva, most a kutatókon múlik. Szükségünk van számítógépes modelljeikre, hatékony kezelési módszereikre, és mindenekfelett arra, hogy biztonságos és hatékony oltóanyagot fejlesszenek ki a vírus ellen.

Ez a könyv a vakcina fejlesztéséért folyó versenyről is szól. De arról is, amit jelenleg a SARS-CoV-2-ről tudunk, nevezetesen, hogy miképpen terjed, és hogyan védhetjük meg a leghatékonyabban magunkat. Válaszolni fogok a leggyakoribb kérdésekre, végül bepillantunk a jövőbe, hogy milyen lesz vakcinával vagy nélküle.

Elég szerencsés voltam ahhoz, hogy számos szakértőhöz jussak el, akik nagylelkűen szántak rám időt. Szakértelmükre és a tudományos újságírással foglalkozó kollégáim által összegyűjtött új információkra támaszkodhattam. Azt is megkíséreltem legjobb képességem szerint, hogy lépést tartsak az új kutatásokkal, amelyek megjelentek a tudományos folyóiratokban, miközben ezt a könyvet írtam.

Senki sem tudja, mennyire lesz komoly ez a világjárvány, és mennyi ideig fog tartani. Én óvatosan optimista vagyok abban a tekintetben, hogy a tudomány a megmentésünkre siet, a kutatók jóval pontosabb teszteléseket és hatékonyabb kezelést, valamint fontos vakcinákat fejlesztenek ki. De azért is optimista vagyok, mert ez olyan figyelmeztetés lesz, amelyre a jövőben a még halálosabb mikrobás fenyegetésekkel szemben szükségünk lesz.

1
Egy sorozatgyilkos portréja

Szun-ce kínai katonai stratéga azt írta A háború művészete című klasszikus könyvében, hogy a győzelem az ellenség megismeréséből származik. Mire tanít ez az új vírussal kapcsolatban?

Tudjuk, hogy a SARS-CoV-2, amelynek súlyos, heveny légúti tünetegyüttes koronavírus 2 a teljes elnevezése, egy 120 nanométer átmérőjű kórokozó. Százmillió vírusrészecske lehetne egy tű hegyén, de csupán néhány százzal kell kapcsolatba kerülni ahhoz, hogy megfertőződjünk. Amikor megfertőződtünk, és megjelentek a tünetek, a betegséget Covid19-nek nevezik.

A SARS-CoV-2 számos, lenyűgöző tulajdonsággal bíró gyilkos, amely képes észrevétlenül terjedni, szinte mindenkit megfertőz, akivel kapcsolatba kerül, és szabadon szaporodik, mielőtt másik emberre kerül át. Azt tapasztalták a kutatók, hogy számos módon rejtőzik el leghalálosabb ellenségétől (a védekezési rendszerünktől), és a repülőgépek révén meglepő sebességgel képes terjedni bolygónk minden részére.

Más vírusokhoz hasonlóan nem igazán „élő”, biztosan nincs személyisége, miközben szeretek úgy gondolni rá, mint egy ravasz ellenségre; emiatt használom a háború metaforáját, amikor arról a harcról van szó, amellyel szembesülünk.

Ez az oka annak is, hogy miért nevezem a vírust ágensnek (ügynöknek) és célratörőnek, holott ilyesmi nyilvánvalóan nem jellemző rá. A vírusok nem terveznek, nem kutatnak áldozat után, nem kísérlik meg elkerülni a bajt. Ezek az örökítőanyag értelem nélküli darabjai, ám az evolúció révén ragyogóan alkalmazkodtak ahhoz, hogy szaporodjanak és gyorsan terjedhessenek.

És bár a SARS-CoV-2 a helyes elnevezés, mostantól az egyszerűség kedvéért Covid19-vírusként fogok utalni rá.

A Covid19-vírus idézi elő az elmúlt száz év legnagyobb egészségügyi krízisét. Csak a tudományos közösség mozgósításával és hatalmas erőforrások felhasználásával lehet csökkenteni a halálos áldozatok számát, és visszatérni a normális élethez.

Találkozás az ellenséggel

A hatalmas fenyegetés ellenére a Covid19-vírus viszonylag egyszerű kórokozó. Egyláncú ribonukleinsavból (RNS-ből) áll, amely a vírus szaporodásához szükséges összes információt tartalmazza. Úgy gondoljunk rá, mint Covid19-vírus készítésének használati utasítására, amely harmincezer betű hosszúságú!

Összehasonlításképpen az emberi használati utasítás dezoxiribonukleinsav (DNS) formában van jelen, amely a sejtjeinkben kromoszómáknak nevezett, negyvenhat különböző „kézikönyvbe” van becsomagolva. Ha ezt a negyvenhat kézikönyvet összerakjuk, megkapjuk a genomunkat, azaz a teljes örökítőanyagunkat, amely 6,4 milliárd betűből áll. Ha kivesszük egy sejtünkből a teljes DNS-t és kiegyenesítjük, akkor a hossza körülbelül két méter. Ha viszont az összes sejtünkből kivennénk a DNS-t, a teljes hosszuk tízmilliárd mérföld lenne. Mi nagyok, bonyolultak és okosak vagyunk. A Covid19-vírus nem. Mégis velünk lehet hosszú távon.

A Covid19-vírus rövid RNS-láncát egy külső membrán (hártya) védi, amely nagyon törékeny. Szétszakad, ha szappan és víz éri, ezért annyira fontos a szappannal való kézmosás.

A vírus külső membránján tüskék helyezkednek el olyan elrendezésben, amelyből a víruscsoport neve (korona) származik, és ezek révén jut be a sejtjeinkbe. De ezek egyúttal a sebezhetőség lehetséges területei is, mert a tüskék azok, mint az 5. fejezetben látni fogjuk, amelyeket a legtöbb vakcinakészítő megcéloz.

A vírus főleg köhögéssel és tüsszentéssel terjed. Ha a vírussal megfertőződött személy a közelünkben köhög vagy tüsszent, egész vírusfelhő fog kiáramlani. Ha nem vagyunk elég szerencsések, és néhány száz vírusrészecskét belélegezünk, azok a torkunkba jutnak, és azonnal megtámadható sejtek után „kutatnak”.

Elkezdődik a behatolás

Jó hír, hogy testünkben számos védelem fejlődött ki az evolúció során, amely megóv bennünket az ilyen fenyegetésektől. Rossz hír ugyanakkor, hogy testünknek végzetes hibája is van. Számos sejtünk felszínén vannak ugyanis olyan érzékelők (receptorok), amelyekhez az ACE2-enzim kötődni képes.

Ezek az ACE2-receptorok fontos szerepet játszanak a vérnyomás szabályozásában. Nem véletlen, hogy a magas vérnyomás elleni legnépszerűbb gyógyszereket ACE-gátlóknak nevezik. A hatást úgy érik el, hogy az érfalak felületén lévő ACE-receptorokhoz kötődnek, ezért az erek elernyednek, és csökken a vérnyomás.

Nem tudjuk, hogyan történt, de a Covid19-vírus felületén lévő tüskéknek pontosan olyan alakjuk van, hogy beleillenek az ACE-receptorokba, és szorosan kötődnek hozzájuk. Ha ez bekövetkezett, olyan ez, mint amikor kulcs illik a zárba, és elfordul benne. Az emberi sejt kinyílik, a vírus besurran.

ACE2-receptorok az egész testen előfordulnak, egyebek között a torokban, a tüdőben, a szemben és az orrban. Ezért kell kezet mosnunk, ha a szabadban voltunk, nem szabad megérinteni az orrunkat vagy megdörzsölni a szemünket kézmosás előtt.

Mihelyt a vírus bejutott az emberi sejtbe, kibocsátja az örökítőanyagát, és nyomban kezdi eltéríteni a sejt szintetizáló gépezetét. Sejtjeink ugyanis olyanok, mint a minigyárak, amelyek fel vannak készülve arra, hogy testünknek a működéséhez szükséges darabokat és részeket legyártsák. Amikor azonban vírus jut a sejtekbe, átveszi a gépezet irányítását, és saját maga végtelen számú másolására készteti, amelyek azután kiáramolnak a testbe, és készek újabb sejteket megfertőzni. Erre fenomenális sebességgel kerül sor. A vírus mindennap milliószorosan képes szaporítani önmagát.

Elkerüli az észlelést

Amikor bármilyen vírus hatol be a testünkbe, és szaporodni kezd, a védekezési rendszerünknek haladéktalanul cselekednie kell. A Covid19-vírusnak azonban sok trükkje van, hogy segítségükkel elkerülje az észlelést.

Ha sejtjeinket idegen mikroba támadja meg, vészjeleket bocsátanak ki, amelyek arra figyelmeztetik a testet, hogy megtámadták. A Covid19-vírus azonban ahhoz hasonlóan cselekszik, mintha elvágná a telefonzsinórt, azaz némítja a riasztást. Így elrejtőzik a védekezési rendszer elől, közben folytonosan szaporodik.

A vírus másik trükkje, hogy szénhidrátokkal (glikánokkal) befedi a felületéből kiálló tüskéket. Ezek álcázzák a vírusfehérjéket, és ez is segíti, hogy a vírus elkerülje a test immunrendszerét.

Mindezek révén a vírus előnyhöz jut. Nem csinál mást, mint igyekszik legyűrni a test védekezését gyors, csendes és erőteljes támadással. Verseny van a vírus szaporodási képessége és a test válaszolási képessége között. A verseny kimenetelén múlik, hogy enyhe lefolyású lesz a betegség, vagy sürgősségi osztályra kerül a beteg.

A vírus észlelés nélküli szaporodási képessége is kulcsfontosságú a személyről személyre terjedés rendkívüli sikerében. Szokványos esetben, ha valaki influenzás lesz, néhány napon belül köhögni kezd és belázasodik. Ezek annak a jelei, hogy a testet támadás érte, és a védekezési rendszer igyekszik reagálni. De az is nagyon hasznos figyelmeztetés számunkra, hogy ágyba kerülünk, ezáltal elkülönülünk, mert ez jelzés más emberek számára.

Mivel a Covid19-vírus képes elnémítani a riasztásokat, amikor valaki megfertőződik, típusosan úgy öt nap múlva kezdenek tünetek mutatkozni, de bizonyos embereknek nem lesznek tüneteik. Ők úgynevezett „tünetmentes hordozókká” válnak. Folytatják mindennapi életüket abban a tudatban, hogy őket nem fenyegeti a potenciálisan halálos vírus, bármerre járnak is.

Tífuszos Mary története

A tünetmentes hordozás egyik leghíresebb esete az a nő volt, aki „Tífuszos Mary” néven vált ismeretessé.

A tífuszos lázat szalmonellabaktériummal való fertőződés okozza. Világszerte legalább tizennégyezer embert ölt meg évente, köztük sok gyermeket. Potenciális gyilkos szokott lenni a zsúfolt városokban, amilyen London is, de a XX. század elejétől a jobb higiéniának köszönhetően kevesebb járvány ütötte fel a fejét a gazdag országokban.

1907-ben különösen veszedelmes járvány támadt New York Cityben. Az egyik érintett család egy George Soper nevű kutatót kért fel, hogy derítse ki, mi történt. Ő végül is felfedezte, hogy egy Mary Mallon nevű ír nő dolgozott sok olyan családnál, ahol a családtagok később tífuszosak lettek.

Erőteljes tiltakozása ellenére Maryt kórházba vitték, ahol kivizsgálták. Bár teljesen egészségesnek látszott, de a vizsgálat sok szalmonellabaktériumot mutatott ki. Mary tünetmentes hordozó volt, és az antibiotikumok előtti időben nem tehettek semmit azért, hogy meggyógyítsák.

Három évig egy kórházi barakkba volt bezárva, majd azzal a feltétellel engedték szabadon, hogy soha többé nem dolgozik szakácsnőként. De miután megváltoztatta a nevét, újra dolgozni kezdett, és mindenhol terjesztette a tífuszt, ahol csak megfordult. Néhány évvel később elfogták, amikor egy kórházban volt szakácsnő, ahol a kitört tífuszjárvány során huszonöten fertőződtek meg, ketten meg is haltak. Maryt (Tífuszos Mary beceneve volt már) letartóztatták, és fogságban tartották a huszonhárom évvel később bekövetkezett haláláig.

A müncheni csoport

Először néhány ügyes, németországi nyomozásnak köszönhetően szereztünk tudomást a Covid19-vírus tünetmentes hordozásának fontosságáról.1

Január végén egy Sanghajból érkezett nő meglátogatott egy Münchenhez közeli vállalatot, ahol autóalkatrészeket gyártanak. Betegnek érezte magát amikor ott volt, de azt feltételezte, hogy ez a repülőúttal kapcsolatos. Néhány napot töltött Münchenben, majd hazarepült. Sanghajba visszatérve még betegnek érezte magát, ezért elment az orvosához és amikor megvizsgálták, a teszt pozitív volt a Covid19-vírusra.

Amikor nem sokkal később a német vállalatnál dolgozó egyik középkorú férfinál enyhe, influenzaszerű tünetek mutatkoztak, elkülönítették és tesztelték. Covid19-vírust találtak nála. Hamar ráakadtak a vállalatnál nyolc dolgozóra, akik már szintén fertőzöttek voltak, és a müncheni Schwabing Kórházba szállították őket megfigyelésre és kezelésre.

Akkor még nagyon keveset tudtak a vírusról és arról, hogy miképp terjed. Amit azonban felfedeztek a kutatók az új pácienseikkel való beszélgetések után, az nagyon zavaró volt. Egy férfi akkor fertőződött meg, amikor abban a szobában volt, ahol valaki tüsszentett. Más egy kézfogással jutott a vírushoz.

Roman Wolfel ezredes, a Bundeswehr Mikrobiológiai Intézetének igazgatója azt mondta nekem, hogy a „müncheni csoport” torokváladéka feltárta: nemcsak a torkuk volt fertőzött, hanem sok vírust kezdtek üríteni a megfertőződésük után, s ez ami szerinte aggasztó volt.

„A torok vírusos terhelése a nagyon kezdeti tünetek esetén azt sugallja, hogy a Covid19-vírust hordozó egyének már hamar fertőzők lesznek, bizonyos esetekben már akkor, amikor még nincsenek tudatában annak, hogy betegek.”

A kutatók azt is felfedezték, hogy a fertőzöttségnek különböző kimenetelei lehetnek. Míg egy idős páciensnél tüdőgyulladás alakul ki, addig egy másiknak egyáltalán nincsenek panaszai. A többségnek száraz köhögése van, de közülük csak kettő lázasodik be. Kilenc közül négy teljesen elveszti a szaglásérzékelését, valószínűleg annak következtében, hogy a vírus megfertőzi az orrban lévő idegvégződéseket.

Jó hír, hogy a páciensek többségében hat nap után ellenanyag kezd termelődni a vírus ellen, s a tizenkettedik napon ez mindenkinél bekövetkezett. Amint az ellenanyagszint emelkedni kezd, a vírus kirajzásának mértéke gyorsan csökken. Wolfel ezredes azt mondta, hogy figyelik a pácienseiket, hogy mi történik ellenanyagszintjükkel az idő múlásával.

Az ilyen típusú kutatás fontos szerepet játszik a vakcina kifejlesztésében, mint arról az 5. fejezetben írok.

Miért voltak a németek annyira felkészülve a járvány kitörésére? „Mert rájöttünk arra, hogy ilyen esemény bármikor bekövetkezhet, és befektettünk a reagáláshoz szükséges felszerelésekbe és szaktudásba is”, ez volt Wolfel ezredes válasza.

Miért sokkal rosszabb a Covid19-vírus a többi koronavírusnál?

Az a képesség, hogy bárki mást megfertőz, mielőtt a főbb tünetei megjelennének, az egyik kulcsfontosságú különbség a Covid19-vírus és közeli rokona, a SARS-CoV között, amely a SARS-nak nevezett, légúti betegség járványát okozta húsz évvel ezelőtt.

A SARS-járvány kitörése Kínában kezdődött 2002-ben. Kínából Vietnamon keresztül Szingapúr felé utazó amerikai üzletemberen tüdőgyulladásszerű betegség tünetei kezdtek mutatkozni a repülőút során. Vietnamban leszállították a repülőgépről, később meghalt egy hanoi kórházban. A közelében lévő egészségügyi személyzet közül többeknek szintén tünetei jelentek meg, közülük egy meg is halt.

A SARS hamar átterjedt más országokra, köztük Hongkongra, Tajvanra és Szingapúrra. Sokkal halálosabb volt, mint a Covid19, mert a megfertőződöttek csaknem 10 százalékát megölte. Jó dolog volt viszont a SARS esetében, hogy az emberek addig nem váltak fertőzővé, amíg a betegség tünetei nem jelentek meg rajtuk. Ez azt jelentette, hogy ez a különleges koronavírus nem volt képes elrejtőzni.

A SARS vírusa nem volt olyan sikeres a légúti ACE2-receptorokhoz való kötődésben, mint a Covid19-vírus, ezért jóval kevésbé volt fertőző.

Mivel a SARS vírusának nem volt erőssége az elrejtőzés és a receptorhoz való kötődés képessége, soha nem lett világjárvány belőle. Bár a SARS annak idején pánikot idézett elő, mindössze nyolcezer jelentett eset volt, és