Szerző: Dulai Péter

Borító: Müller Péter

© Dulai Péter

© CSER Kiadó, Budapest, 2025

Minden jog fenntartva.

Jelen könyvet, ill. annak részeit tilos reprodukálni, adatrögzítő rendszerben tárolni, bármilyen formában vagy eszközzel – elektronikus, mechanikus, fényképészeti úton vagy más módon – közölni a kiadó engedélye nélkül.

ISBN 978-963-278-788-6

Kiadja a CSER Kiadó

Felelős kiadó: a kiadó vezetője

1114 Budapest, Ulászló u. 8.

Telefon: (+36-1)386-9019

E-mail: info@cserkiado.hu

Honlap: www.cserkiado.hu

Képszerkesztő: Pethő Tibor

Olvasószerkesztő: Cser Judit

Tördelés, nyomdai előkészítés: Müller Péter

TARTALOM

1. Holttestek a kútban

Sorozatgyilkos nők

2. Egy ötéves kislánnyal kezdte

Méregkeverők

„Azt akit a legjobban szerettetek, azt én hazavágtam.”[1]

Törökszentmiklós, Hunyadi (Pánthy) tér, Szentháromság-szobor, 1953
(Forrás: Fortepan / Nagy Gyula)

1.

HOLTTESTEK A KÚTBAN

1953 októbere és 1954 augusztusa között hat fiatal tűnt el a Jász-Nagykun-Szolnok megyei Törökszentmiklóson. A környéken élő, egyre kétségbeesettebb szülők már az utcára sem merték kiengedni gyerekeiket, és mind hajmeresztőbb rémhírek kaptak szárnyra arról, hogy mi történhetett az eltűntekkel. A hatból két fiú később épségben előkerült, négy lány holtteste azonban egy törökszentmiklósi ház kútjának mélyén feküdt. Az ötödik, ott megtalált lánynak nem volt családja, így nem is keresték eltűntként.

A rendőrség letartóztatta a házban az anyjával élő, „beteges hajlamú” Jancsó Piroskát, akinek vesztét utolsó kiszemelt áldozata okozta. 1954. szeptember 2-án este kilenckor Balázsi Istvánné rohant be a városi rendőrkapitányság ügyeletére, és feljelentette Piroskát, aki állítása szerint alig egy órával korábban meg akarta fojtani egy dróttal a házuk hátsó udvarán, valamint ellopta a holmiját, egy zsák ruhát.

A fiatal, mindössze húszéves, de már kétgyerekes Piroska másnap, a holttestek felfedezése napján, szeptember 3-án beismerte vallomásában, hogy ő ölte meg a lányokat. Anyja, Jancsó Borbála tagadta, hogy bármi köze lenne lánya tetteihez. Az áldozatok – K. Marika (11), H. Piroska (13), B. Mária (13), Sz. Katalin (13) és S. Irén (17) – mindannyian helybéliek voltak. Piroskát korábban többször is kihallgatták tanúként az eltűnések ügyében, de nem ismerték fel a lábán első áldozata, Marika cipőjét.

A gondozatlan udvar, ahová Jancsó Piroska fiatal áldozatait csábította
(Forrás: A szerző gyűjteményéből)

A kútban szinte a felismerhetetlenségig eltorzultak a holttestek

A kút, ahol az áldozatok holttestét megtalálták
(Forrás: A szerző gyűjteményéből)

A nyomozási kísérleten készült felvételen a gyanúsított vallomása alapján azt próbálják meg „eljátszani”, Piroska hogyan fojtogatta utolsó kiszemelt áldozatát, Balázsi Istvánnét. Piroska nem szerepel a képeken Balázsiné a sötét ruhás nő, aki az első képen saját magát játssza, a másodikon Piroskát helyettesíti
(Forrás: A szerző gyűjteményéből)

A gyilkosságokat a vád szerint a házban követte el, a holttesteket pedig a tornácnál lévő kútba rejtették el az anyjával, Jancsó Borbálával. Piroskát és anyját a környékbeliek igénytelen, erkölcstelen nőkként ismerték. Udvaruk átláthatatlan volt a gaztól, a belső helyiségeket rettenetes kosz borította. Mindketten a konyhában laktak, a nagyszobát és a kamrát lomtárként használták. Borbálának négy férfitól öt gyermeke született, akikből három a szülés után meghalt. A nő pár kiló lisztért is vitt férfiakat a lakására, ahol néha saját gyerekei szeme láttára közösült velük. Piroska nevelésével senki sem törődött, és fiatal kora ellenére a helyi rendőrségen és a nemibeteg-gondozóban is jól ismerték. A mindössze öt elemit végzett, de az átlagnál intelligensebb lány kedvelte az irodalmat. Vallomása szerint kamaszként egy olyan regény került a kezébe, amiben leszbikus nők elégítették ki egymást. Ezután többször szexuális cselekményre kényszerítette hatéves kisöccsét, majd macskákat fogott, hogy élve felboncolja őket és tanulmányozza nemi szerveiket. Az ítéletben is szexuális motivációról van szó. Áldozatait eszerint elcsalta a házukhoz, és azért, hogy rajtuk szexuális vágyait kielégítse, megfojtotta őket, majd fajtalankodott a holttestekkel.

A bűncselekmény-sorozattal kapcsolatban emlegettek kislányokat erőszakoló szovjet katonákat és zsidó vérvádat is, hivatalosan azonban két bűnöse volt a páratlan sorozatgyilkosságnak. A Szolnok megyei Bíróság először halálra ítélte Piroskát, majd miután a Legfelsőbb Bíróságon váratlanul azt állította, hogy édesanyja is részt vett a gyilkosságokban, Jancsó Borbálát is halálra ítélték, amit később életfogytiglani börtönbüntetésre változtattak. Piroskát 1954. december 12-én felakasztották a szolnoki börtönben.

Források:

Rudas György: Az eltűnt személyek nyomozása. Rendőrségi Szemle, 6. (1958), 10. 768–772.

Bodor Endre: Élet elleni bűncselekmények. Budapest, BM Tanulmányi és Kiképzési Csoportfőnökség, Budapest, 1965. 187–201.

Öt gyermekáldozat. Pest Megyei Hírlap, 11. (1967), 184. 10.

A tettestárs: az anya, Jancsó Borbála, akit életfogytiglani börtönre ítéltek. Az asszonyt interjúvoló Rubin Szilárd (fotó fent) több évtizeden át foglalkozott az üggyel. Az író Aprószentek című, a gyilkosságsorozatot feldolgozó műve végül befejezetlen maradt
(Forrás: Arcanum / Szolnok Megyei Néplap)

Jancsó Piroska vallomást tesz a rendőrségen (fotó fent)
(Forrás: Arcanum / Szolnok Megyei Néplap)

Sorozatgyilkos nők

A legelső magyar női sorozatgyilkosként Báthory Erzsébet grófnőt szokás emlegetni, aki állítólag a fiatalság titkát keresve szüzek vérét vette. Összegyűjtötte a lányokat a birtokán, megkorbácsolta, megcsonkította, megkínozta, majd lábuknál fellógatva őket kicsorgatta a vérüket. Az asszonynak a vád szerint hatszáznál is több áldozata volt. A történet alapját olyan leírás adja, amit egy jezsuita pap írt száz évvel Báthory Erzsébet halála után, de egyéb ellentmondások miatt is minimum fenntartással kell kezelni.

Az első bizonyított női sorozatgyilkosságnak számos vádlottja volt. A tiszazugi méregkeverőkként hírhedtté vált asszonyok légypapírral mérgezték meg férjeiket. A mérget az egyik bábaasszony, Fazekas Gyuláné készítette, aki aztán az egész környéket ellátta vele. Az 1929-ben indult nyomozás során rengeteg gyilkosságra derült fény: csupán Nagyrév és Tiszakürt temetőiben 162 olyan férfi tetemét exhumálták, akik minden valószínűség szerint gyilkosság áldozatául estek. A tárgyaláson 28 gyanúsított (közülük 26 nő) állt a bírák elé, akikre végül 162 szándékos emberölést tudtak rábizonyítani. Fazekasné még a nyomozás kezdetén öngyilkos lett, három nőt kivégeztek, többen pedig börtönbe kerültek.

Pipás Pista – születési nevén Fődi Viktória – férfinak öltözve asszonyok által felbérelt, férjeket ölő özvegy volt, akinek a nevéhez több legenda is kapcsolódik. Az „átokházi tanyavilág hóhérját” két gyilkosságért ítélték el, de a helyi legendárium szerint legalább harminc férfival végezhetett. Pipásra szokás úgy hivatkozni, mint aki jogos bosszút állt az erőszakos férjeken, és azért adta fel saját nőiségét, hogy a környék asszonyait védelmezze. Halálbüntetését Horthy Miklós kormányzó életfogytig tartó börtönre változtatta.

Pándy Ágnest belga-magyar kettős állampolgárságú, Brüsszelben élő protestáns állelkész apja, Pándy András megerőszakolta és évtizedeken át vérfertőző viszonyra kényszerítette. Ágnes 1986 és 1989 között társtettesként, az apja hatása alatt állva, és az ő utasítására követte el a gyilkosságokat. A három emberölésen kívül további két családtagjának meggyilkolásában is közvetlen bűnrészes volt. 21 év börtönre ítélték, de 2010-ben szabadlábra helyezték, azóta egy apácazárdában él. Apját életfogytiglani szabadságvesztésre ítélték, a börtönben halt meg. A Pándy-ügyre a szakma a belga és a magyar jogtörténet egyik legszörnyűbb családirtásaként hivatkozik.

Forrás:

Ruzsonyi Péter: Sorozatgyilkosok a rácson túl: „Bestiális emberek – emberi bestiák” I. rész. Börtönügyi szemle - 35. (2016), 1. 2–22.

Női sorozatgyilkosok a nagyvilágban

1. Baba Anujka („A bánáti boszorkány”)

Származás:

szerb-román

Időszak:

1890-es évek–1928

Áldozatok száma:

50(–150)

Módszer:

mérgezés (arzénnal); ún. “varázsvizet” adott el asszonyoknak, akik meg akartak szabadulni férjeiktől

Indíték:

anyagi haszonszerzés

Ítélet:

15 év börtön (két gyilkosságért), amelyből csak 8 évet töltött le idős kora miatt

2. Vera Renczi („Fekete özvegy”)

Származás:

román

Időszak:

1920-as évek

Áldozatok száma:

35 (férjek, szeretők és a saját fia)

Módszer:

mérgezés (arzénnal)

Indíték:

féltékenység

Ítélet:

életfogytiglani börtön

3. Jane Toppan („Jolly Jane”)

Származás:

amerikai

Időszak:

1895–1901

Áldozatok száma:

31

Módszer:

kórházi nővérként megmérgezte a betegeit

Indíték:

nem tisztázott, valószínűleg szexuális fétisek és/vagy szadizmus

Ítélet:

életfogytiglani kényszergyógykezelés elmegyógyintézetben

4. Mariam Soulakiotis („Raszputyin mama”)

Származás:

görög

Időszak:

1939–1950

Áldozatok száma:

27

Módszer:

tehetős nőket győzött meg, hogy csatlakozzanak egy görög ortodox szektához, majd addig kínozta őket, amíg oda nem adományozták a vagyonukat a kolostornak. Ezt az összeget elsikkasztotta, majd megölte az adományozót

Indíték:

anyagi haszonszerzés

Ítélet:

14 év börtön (ott halt meg)

5. Irina Gajdamacsuk („Szoknyás Raszkolnyikov”)

Származás:

orosz

Időszak:

2002–2010

Áldozatok száma:

17

Módszer:

rablógyilkosság; szociális munkásnak adva ki magát idős nőket gyilkolt meg fejszével vagy kalapáccsal a saját házukban, majd kirabolta őket

Indíték:

anyagi haszonszerzés (állítása szerint vodkára kellett a pénz alkoholfüggősége miatt)

Ítélet:

20 év börtönbüntetés

6. Juana Barraza („Az öreg hölgyek gyilkosa”)

Származás:

mexikói

Időszak:

1998–2006

Áldozatok száma:

16 (60 év feletti, egyedül élő nők)

Módszer:

rablógyilkosság (megfojtotta vagy halálra verte áldozatait, majd kirabolta őket)

Indíték:

anyagi haszonszerzés és bosszúállás a (saját) anyján (áldozatait anyjával kapcsolta össze, aki Barrazát gyerekkorában rendszeresen “kiszolgáltatta” három sörért cserébe egy férfinak, aki többször is megerőszakolta, majd teherbe ejtette)

Ítélet:

759 évnyi (életfogytiglani) börtönbüntetés

7. Belle Gunness („Pokoli Szépség”)

Származás:

norvég-amerikai

Időszak:

1884–1908

Áldozatok száma:

14

Módszer:

gyújtogatás, mérgezés, testi erőszak

Indíték:

anyagi haszonszerzés (biztosítási pénzek)

Ítélet:

megszökött, soha nem bukkantak a nyomára, így további sorsa ismeretlen

8. Tamara Szamszonova („Hasfelmetsző Nagyi”)

Származás:

orosz

Időszak:

2000–2015

Áldozatok száma:

14

Módszer:

feldarabolta áldozatait

Indíték:

zavart elmeállapota miatt nem tudható

Ítélet:

jelenleg is kényszergyógykezelés alatt áll, nem született ítélet

9. Enriqueta Martí („Barcelona vámpírja”)

Származás:

spanyol

Időszak:

1900–1912

Áldozatok száma:

12

Módszer:

gyerekek elrablása, prostitúcióra kényszerítése, majd megölése; a gyermekek maradványaiból (vér, zsír, haj, csontok) tuberkulózis elleni “gyógyszer” készítése

Indíték:

anyagi haszonszerzés

Ítélet:

meghalt a börtönben (meggyilkolták a cellatársai), mielőtt az ügyében ítéletet hoztak volna

10. Nannie Doss („A vihogó nagyi”)

Származás:

amerikai

Időszak:

1927–1954

Áldozatok száma:

11 (családtagok)

Módszer:

mérgezés

Indíték:

anyagi haszonszerzés (életbiztosítási pénzek)

Ítélet:

életfogytiglani börtön; leukémiában halt meg egy börtönkórházban

Miskolc, Pereces városrész, 1973
(Forrás: Fortepan / Urbán Tamás)

Lillafüred, Hámori-tó, 1957
(Forrás: Fortepan / Krasznai Gyula)

2.

EGY ÖTÉVES KISLÁNNYAL KEZDTE

Papp Erzsébet gyilkosságsorozata aljasság szempontjából páratlan, kriminalisztikai szempontból tanulságos. A fiatalasszony körül valósággal hullottak az emberek, amihez a felületes és hanyag rendőri, ügyészi és szakértői munkából fakadó hibák mind hozzájárultak.

A nyírségi Penészleken, szegényparaszti családban született Erzsébet 1957-ben, 22 évesen házasodott össze Rostár Istvánnal, akivel Perecesre költöztek. Az asszony hamarosan úgy döntött, hogy megöli iszákos és erőszakos férjét. A növényvédelemben permetezőszerként használatos koncentrált nikotint vásárolt, amit egy pálinkásüvegben tárolt. A halálos mérget borba keverve először szomszédja ötéves kislányán próbálta ki. Ez 1957. augusztus 1-jén történt. A gyermek már egy kortytól rosszul lett, és tántorogni kezdett, mire a nő kituszkolta az utcára, ahol összeesett és meghalt. Bár szemtanúk látták a kislányt az asszonytól kijönni, a halál okaként végül influenzából adódó hányingert és fulladást állapítottak meg.

A rendőrség rekonstruálta a bűntetteket. Papp Erzsébet először a nikotinos mérget egy ötéves kislányon próbálta ki, akit az eset újrajátszásakor egy idősebb lány helyettesített
(Forrás: Magyar Nemzeti Levéltár Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Levéltára)

Állapotos barátnőjének is vitt a méregből, mert állítólag intrikált ellene. Fürtös Józsefné néhány korty után meghalt Papp Erzsébet azt állította, hogy ő már a haláltusa pillanataiban érkezett, segíteni nem tudott
(Forrás: Magyar Nemzeti Levéltár Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Levéltára)

Első férjét, Rostár Istvánt lillafüredi kirándulásukon az esti vacsora közben a poharába öntött nikotinnal ölte meg
(Forrás: Magyar Nemzeti Levéltár Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Levéltára)

Várandós nővérét örökösödési vita miatt nikotinos pálinkával akarta megmérgezni
(Forrás: Magyar Nemzeti Levéltár Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Levéltára)

Erzsébet egy héttel később gyerekkori barátnőjét, a várandós Fürtös Józsefnét mérgezte meg, amiért rosszindulatú pletykákat terjesztett róla. Férje azonban sejtette, hogy köze volt a halálesethez, amivel gyakorlatilag megpecsételte saját sorsát. Az asszony 1957. augusztus 23-én Lillafüreden, csónakázás után az étteremben megmérgezte Rostárt is, aki a helyszínen meghalt. A boncolás alkoholmérgezést állapított meg a halál okaként. Erzsébet három hét alatt három ember megölése után sem vált gyanússá. Néhai férjétől nem sokkal később gyermeke született, aki azonban három hónapos korában tisztázatlan körülmények között szintén meghalt.

Erzsébet még abban az évben összeköltözött egy roma férfival, de ezt a családja nem nézte jó szemmel. Ki akarták tagadni a vagyonból, amit a nővére, Juhos Ferencné kapott volna meg. Hozzá 1959. április 23-án kopogtatott be, hogy aztán pálinkába kevert nikotinnal itassa meg a hét hónapos terhes nőt.

Később megismerkedett Holhos Jánossal, akivel aztán összeházasodtak. Erzsébet őt is meg akarta mérgezni, de a férfi rájött erre. Ahelyett, hogy szólt volna a rendőrségnek, megverte a feleségét, majd elköltözött. Közös gyerekük is született, de ő pár hónapos korában leesett a szekérről és meghalt.

A nikotin közismert permetszer volt már a háború előtt is, viszonylag könnyen és olcsón hozzá lehetett jutni
(Forrás: Arcanum / Orosházi Friss Hírek)

Erzsébet végül majdnem újabb négy ember halálát okozta, miután a korábban nikotinnal töltött pálinkásüveget is visszaváltotta egy boltban. Ez a négy ember csak annak köszönhette az életét, hogy az üveg falára korábban lerakódott nikotin még nem oldódott fel, így nem okozott halált. A rendőrség csupán ezután kötötte össze a korábbi eseteket, hiszen hamar kiderült, hogy az üvegek tőle származnak.

„A legnagyobb nyomorban éltem, a legszerényebb falusi körülmények között (…) Még fiatal vagyok. Dolgos élettel talán még jóvá tehetem szörnyű bűnömet, nagyon félek a haláltól” – írta a halálraítélt a kegyelmi kérvényében, amelyet elutasítottak, így a négyszeres gyilkos fiatalasszonyt 27 éves korában felakasztották.

Források:

A Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Levéltárban őrzött irat jelzete: MNL-BAZVL-XXV.21.b. 477/1961.

Bizonyíték: egy pálinkásüveg. Tükör, 5. (1968), 38. 27-28.

Tiszazugban más bevett módja volt a mérgezésnek a XX. század első felében. Az asszonyok a légyfogópapírról leáztatott arzénnel, a „légyvízzel” ölték meg számukra terhessé váló hozzátartozóikat, elsősorban a férjüket. A tényleges áldozatok száma a becsült adatok szerint több száz is lehetett, de számos esetben nem lehetett teljes bizonyossággal tudni, hogy az évekévtizedek óta a földben nyugvó tetem gyil kosság áldozata-e. Az ügyben 28-an kerültek bíróság elé, három elítéltet végeztek ki
(Forrás: Arcanum / Az Est 1935-ös jubileumi emlékkönyve)

Méregkeverők

„A nő ugyanis társadalmi szerepkörét használja fel az eredményes és könnyű bűnelkövetés érdekében: a hozzátartozók, vendégek táplálása, a betegek ápolása kézenfekvővé és gyanúmentessé teszi a méreg beadását, sőt, azt is, hogy sorozatban követhesse el a mérgezéses gyilkosságokat. Ugyanakkor az áldozat részéről semmiféle védekezéstől, fizikai ellenállástól nem kellett tartania.”

Bár elvétve napjainkban is hallani mérgezéssel elkövetett gyilkosságokról, ez a módszer ma már ritka. Száz vagy hatvan évvel ezelőtt azonban más volt a helyzet, és sokszor nők próbáltak meg különböző mérgekkel ölni. Ennek praktikus okai voltak: a beszerzésük – beleszámítva a háztartási vegyszereket is – nem volt nehéz, alkalmazásuk a házimunka közben egyszerű volt, a leleplezés veszélye pedig az orvostudomány és a vegyészet fejletlenebb módszerei miatt nem volt olyan nagy, mint a későbbiekben. Legtöbbször nikotinnal, arzénnel, gázzal, vegyszerekkel és gyógyszerekkel mérgeztek.

Forrás:

Raskó Gabriella: A női bűnözés. Közgazdasági és Jogi Kiadó, Budapest, 1978.

1  Ezt írta első áldozata szüleinek küldött levelében Bodgál Zoltán kétszeres gyerekgyilkos. (Forrás: Dunántúli Napló, 1970. március 14.)