Tartalom

ÖSSZEFOGLALÁS

I.      BEVEZETÉS

1.      Fejre áll a világ – és ebben kell élnünk…

2.      Pénzügyi pszichológia

3.      Jómódú élet

4.      Pénzügyi alapelvek

II.      PÉNZÜGYI EGYENSÚLY

1.      A gazdagság legfőbb titka

2.      Vagyon

3.      Költségek csökkentése

4.      Bevételek növelése

5.      Ingatlan

6.      Gyerekek pénzügyi nevelése

7.      Hitel

8.      Hogyan másszunk ki a hitelcsapdából?

III.      BIZTONSÁG

1.      A biztos állás

2.      Pénzügyi biztonság

3.      Tartalékok

4.      Biztosítások

IV.      STRATÉGIA

1.      Pénzügyi tervezés dióhéjban

2.      Mit várjunk el a befektetéseinktől?

3.      A befektetések alapelemei

4.      Konkrét megoldások

5.      Portfolió összeállítási szabályok

6.      Eladók, ügynökök, tanácsadók

7.      Megvalósítás

ÖSSZEFOGLALÁS

A nemzetközi felmérések szerint a megvásárolt könyvek 87%-át nem olvassák végig, sőt, közel kétharmadukba éppen csak belenéznek, úgy rakják fel a könyvespolcra. Éppen ezért ennek a könyvnek a tartalmát egy oldalon összefoglalom: ha csak ezt olvassa el, akkor is legyen haszna belőle.

A cél a jómódú élet megteremtése, ami stabil anyagi lehetőséget biztosít mindenkinek, egész életén át. Ne legyenek napi pénzügyi gondjai, még akkor sem, ha az életben szokásos szörnyűségek (kirúgják az állásából, ellopják az autóját, stb.) néha-néha megtörténnek. Ugyanakkor az a cél, hogy ne csak éljen napról-napra, hanem valósítsa meg azokat a fontos nagy céljait, amiket kitűzött. Például legyen megfelelő lakása-háza, kezdhessék jól az életüket a gyerekei, unokái és legyen egy jómódú öregkora. Ezek fokozatos megvalósulását megélni önmagában is nagy boldogság!

Sajnos a magyar középosztály számára ez a legtöbbször csak álom. Pedig ennek a megvalósítása nem ördöngösség. Erről szól ez a könyv.

Először is megmutatom, hogyan kell egyensúlyba hozni a napi pénzügyeket. Hogyan kell a vagyonunkat felügyelni, a kiadásokat csökkenteni, a bevételeket növelni, a hitelekkel bánni, és ha kell, akár egy csődhelyzetből is kimászni.

Másodszor megmutatom, hogyan kell biztonságot teremteni, tartalékokat képezni, saját és családja vagyonát, életét, egészségét biztosítani.

Harmadrészt részletesen foglalkozom életünk nagy, stratégiai céljainak megvalósításával. Hogyan kell célokat kitűznie, ezeket pénzügyileg megterveznie. Milyen módon kell az ehhez szükséges megtakarítási formákat kiválasztani. Milyen veszélyekre kell figyelnie.

Ennyi. Ez nem egy vaskos könyv. Ugyanakkor ez a tudás választja el a csődből-csődbe tántorgó, állandó anyagi nehézségekkel küzdő életet a valóban jómódú középosztálybeli élettől. És most nekiállhat olvasni, vagy visszarakhatja a polcra.

1. BEVEZETÉS

Mindenkiben gyűlik a feszültség.

2008 után, amikor elkezdődött a hosszú gazdasági válság, nagyon sokan egyszerűen nem értették, miért kell anyagilag folyamatosan küszködniük. Ez valami átok? Gonosz hatalmak összejátszása, hogy minket szegénységbe és szolgaságba taszítsanak? Ha szétnézünk az interneten, se szeri sem száma az összeesküvés-elméleteknek.

Pedig a valóság sokkal kiábrándítóbb. Hiába vagyunk túl több mint bő harminc a rendszerváltáson, a magyar lakosság döntő része még mindig nem érti meg, hogy kapitalizmusban élünk. Nincs tisztában a lehetőségeivel és nem érti az összefüggéseket. És különösen a pénzhez nem értenek.

Az iskolákban a mai napig nem oktatnak pénzügyi ismereteket. Részletesen megtanuljuk a mohácsi csata lefolyását, a DNS makro-szerkezetét, Ady Endre összes szeretőjét. Pénzről pedig lényegében szó sem esik.

Ezek után nem csoda, hogy a magyar családok döntő része anyagilag vergődik. És ennek döntő oka az, hogy egyszerűen nincsenek tisztában a gyakorlati pénzügyekkel.

Jelenleg a világ lakosságának 83%-a alacsonyabb jövedelmi szinten él, mint az átlag magyar. Ennek tudatában panaszkodjon ezentúl.

Ez a könyv mindössze azokat az ismereteket foglalja össze, amit boldogabb országokban már a családban és az iskolában megtanulnak – azt, hogy hogyan kell bánni a pénzzel. És ha valami, ez a tudás minden pénzt megér…

1. Fejre áll a világ – és ebben kell élnünk…

Jelenleg a világtörténelem legnagyobb fordulatának idején élünk. Amióta az ember lejött a fáról, az emberiség létszáma folyamatosan nőtt. Ez a tendencia jelenleg a végéhez ért, a fejlett országok már elérték létszámuk maximumát (legfeljebb nagyirányú bevándorlással korrigálták). Magyarország 1980-ban érte el a lakosság számának csúcsát (10,8 millió fő), és onnan folyamatosan csökken. Ma már 10 millió alatt van, és évente 15-20.000 fővel tovább apad. A Föld lakossága pár évtized múlva várhatóan 9 milliárd körüli létszámmal tetőzik, utána pedig mindenütt mérséklődik majd.

Mit jelent ez a gyakorlatban? Egy növekvő népességű világban a lakosság nagyjából 40%-a gyerek, és általában csak 5% körül vannak az öregek. Ebben a kultúrában mindenkinek a fő feladata az életben maradás és a nagyszámú gyerek felnevelése. Azzal nem kell foglalkozni, hogy mi lesz idős korunkra. Egyrészt nagy valószínűséggel úgysem érjük meg, de ha mégis, akkor a rengeteg gyerek és unoka úgyis eltart minket.

Ezzel szemben a jövő csökkenő demográfiájú társadalmaiban mindössze 6-7% a gyerek, viszont az idősek aránya a 40%-ot is meghaladja. Különösen magas a 90 év felettiek aránya. Nyilván egy ilyen társadalomban elvárni, hogy a társadalom tartsa el az öregeket, teljesen abszurd. Egyetlen munkába álló fiataltól sem várható el, hogy önmagán kívül 6-7 öreget is tartson el. Ezért mindenkinek az lesz majd az élete legfontosabb feladata, hogy összerakja az öregkorára szükséges pénzt.

Most vagyunk az átmenet korszakában, amikor a korábbi szolidaritásra épülő társadalmi rendszer recseg-ropog. Mindeközben mindenki behunyja a szemét és hajtogatja: „Nem lesz semmi baj!”

Ma az USA-ban születő lánycsecsemők várható élettartama 103 év.

Ezzel párhuzamosan zajlik egy másik folyamat: „a világ összemegy”. Ma egy Kínában gyártott tornacipő 50 forintért Magyarországra szállítható. Az adatok ingyen mozgathatóak. 24 órán belül a Föld 95%-ára el lehet jutni. Némi szervezéssel gyakorlatilag bármelyik országban lehet laknunk, dolgoznunk.

A nagy demográfiai fordulat idején éppen a korábban elmaradott országok jutnak átmenetileg előnyhöz, mert náluk a lakosság korösszetételének megfordulása később következik be. India, Kína, Dél-Amerika országai – a fejlődő országok – átveszik a világgazdaság vezető szerepét. És ez ismét csak nem kevés konfliktussal jár együtt.

Ez még nem minden. A 2000-es évtizedben ráadásul sikerült a világ majdnem minden országában egy csinos adósságválságot összehozni. A fejlődő országok hirtelen felfutása rengeteg olcsó szabad tőkét jelentett, ezért nagyon sokan – államok és magánszemélyek is – eladósodtak. A 2007-ben kitört válság lényegében ennek a következménye. Jelenleg (2023) Magyarországon mindenkire fejenként 4.545.687 Ft államadósság jut, de nagyjából ekkora az egy főre eső magánadósság is.

Egy-egy ország pénzügyi előrelátását legjobban a lakosság megtakarító képessége mutatja. Ez azt jelzi, hogy az ott élő emberek átlagosan jövedelmük hány százalékát rakják félre. Ez ma Magyarországon 5% körüli. Kínában 38%.

Ráadásul a fejlett országok társadalma élesen elütő értékrenddel, gondolkodásmóddal rendelkező generációkra tagozódik. Ezen generációk gondolkodása és különösen a pénzhez való viszonya drasztikusan eltér, ami már most is konfliktusokat okoz.

- A Veterán generáció (1945 előtt születettek) gondolkodásmódját a tartalékolás, a szűk napokra felkészülés határozza meg.

- A Boomer generáció (1945–65 közt születettek) a szocializmusban nőtt fel, ezért számukra a fő érték a munka, és erősen túlbecsülik az állam szerepét.

- Az X generáció (1965–80) a „szuperkapitalista” generáció, nekik a fogyasztás, presztízs a fontos, még eladósodás árán is.

- Az Y generáció (1980–2000) már erősen meghasonlott generáció, ők a szép új demográfiai fordulat utáni első nemzedék. Fő értékrendjük a szabadság, a nemzetköziség, a kényelem, de az elkötelezettség nélküliség is. Várhatóan – ahogy haladunk előre az időben – az X és az Y generáció közötti feszültség egyre nő majd.

Tanácsadóként Magyarországon a legmarkánsabbnak az X és az Y generáció közti gondolkodásmód különbségét látom. Ez a határ ma, 2015-ben 35 évnél van. Csak néhány év korkülönbség esetén is látszik: egy X generációs számára a fő szempont a karrier, a szép nagy lakás, az autó, a presztízs. Az Y generációs fiatalabbaknak azonban nem ezek tűnnek vonzónak, hanem a szabadság, a kevesebb megkötöttség, az egész világ elérése, a fejlődés és önmaguk kibontakoztatása.

Ma Magyarországon arról kell dönteniük a politikusoknak, hogy az állam három legnagyobb kiadási tételéből (nyugdíj, egészségügy, oktatás) melyiket és milyen arányban csökkentsék. Az ország vezetői elsősorban az X generációhoz tartoznak, és ahhoz, hogy fő szavazóbázisuknak, a nyugdíjasoknak (Veterán és Boomer generáció) ne kelljen csökkenteni a pénzét, inkább az Y generáció oktatására szánt összegeket akarják lefaragni. Ezzel nálunk elindult a generációk háborúja.

Mindezek alapján jól látszik az, hogy nem folytathatjuk kritika nélkül a korábbi generációk életmódját, nem követhetjük stratégiájukat. És ez különösen igaz a pénzügyekre.

2. Pénzügyi pszichológia

A pszichológusok már nagyon régen vizsgálják: mi az oka annak, hogy egyesek meggazdagodnak, mások pedig anyagilag végigvergődik az életüket. Sokak szerint az emberek alapvetően azért gazdagodnak meg, mert gazdag családba születnek, vagy valami szerencsés körülmény, például egy nyeremény teszi őket gazdaggá.

A vizsgálatok pont az ellenkezőjét bizonyítják. Például a lottó-nyertesek 90%-a - ha korábban rossz anyagi helyzetben élt - pár éven belül elveszíti az összes megnyert pénzt. Ugyanakkor azok, akik saját erejükből gazdagodtak meg, egy pénzügyi csőd után nagyon hamar ismét felállnak, és újra meggazdagodnak.

Mit tudnak, miben különböznek a gazdagok a szegényektől? Nézzük, mit mond a pszichológia.

1. Érzelmi alapú döntések

Ha egy biológia-szertárban megnézzük egy emberi agy keresztmetszetét, akkor láthatjuk, hogy a racionális gondolkodás helye, az agykéreg csak egy nagyon vékony külső héjat alkot. Az agy döntő része nem gondolkodásra szolgál, hanem a tudattalan tevékenységek, főként az érzelmek helye.

A modern orvosi képalkotó módszerrel, az MR (mágneses rezonancia) eljárással beleláthatunk az agy működésébe. Innen tudjuk, hogy a döntésünk, például egy pénzügyi döntés (mondjuk egy vásárlás) először mindig érzelemként születik meg. Később ezt a döntést magyarázza meg az agykéreg értelmi része.

Ebből eredően számtalan pénzügyi döntésünket érzelmi alapon hozzuk meg, és ez nagyon sok hibához vezet. Például a modern marketing, a reklámok alapvetően az érzelmeinkre igyekeznek hatni, és ezen keresztül rengeteg felesleges dolog megvételére vesznek rá bennünket.

2. Félelem, vágy és bátorság

Az emberi alapérzelmeket az állatvilágból örököltük. Az állatok fő ösztöne, hogy féltik saját és kölykeik életét, másrészt táplálékot és társat keresnek. Innen származtatható a mi két alapérzelmünk: a félelem és a vágy.

Ez a két érzelem azonban nem egyenértékű. A pszichológusok rengeteg szellemes kísérlettel és az érzelmek erősségét ellenőrző műszerekkel kimutatták: a veszteségtől való félelem sokkal erősebb, mint a valami utáni vágyunk.

A veszteségtől való félelmet nagyon keményen kihasználják a reklámok. Elég egyetlen reklámblokkot végignézni a tévében, és számtalan dologgal fenyegetnek meg bennünket. Elveszítjük az emberek tiszteletét, mert koszos a ruhánk. A gyerekeink betegek lesznek, mert nem fertőtlenítjük a perem alatt is a vécét. Megbetegszünk, mert nem szedjük a megfelelő vitaminokat, táplálék-kiegészítőket. Elveszítjük a szerelmünket, mert nem elég illatos a szánk.

Pénzre fordítva ez azt jelenti, hogy ösztönösen sokkal jobban félünk a meglévő 100 forintunk elvesztésétől, mint amennyire újabb 100 forint megszerzésére vágyunk.

Hogy ez valóban így működik, mutatok egy konkrét példát. Tegyük fel, hogy a következő két játékot játsszuk. Az elsőben feldobunk egy érmét, és ha fej, nyer egymillió forintot, ha írás, akkor semmit. A másodikban feldobjuk az érmét, és ha fej, akkor nyer tízmilliót, de ha írás, akkor fizetnie kell egymilliót. Matematikailag a várható nyeremény az elsőnél félmillió, a másodiknál négy és fél millió. Ennek ellenére az emberek 90%-a az első játékot játszaná a második helyett. Ennyire tartanak a veszteségtől.

Ebben a kérdésben azonban az egyének között nagy eltérés lehet. Ezért ma a pénzügyi életben teljesen bevett gyakorlat - sőt kötelező előírás egyes esetekben -, hogy a kockázatvállalási hajlandóságot felmérjük. Ilyen például a MIFID teszt néhány kérdése, amit uniós előírásra minden értékpapír-befektetés előtt ki kell tölteni.

A kockázatvállalási hajlandóság nagyon sok mindenre kiterjed az életben, nem csak a befektetésre: hogy mernek-e hitelt felvenni, hogy belevágnak-e valami új tanulásába, hogy alkalmazottak lesznek vagy vállalkozást alapítanak.

Egy ausztrál ápolónő, aki végstádiumban lévő betegekkel foglalkozik, összegyűjtötte azokat a dolgokat, amelyeket a haldoklók a leginkább megbántak. Ezek közül a leggyakoribb: „Bárcsak lett volna bátorságom a saját életemet élni, nem pedig a mások elvárásainak megfelelni.”

3. Időtáv

Az állatoknak nagyon korlátos a jövőképe. Hozzájuk képest az emberek időben nagy távolságokra képesek előrelátni, és ez a tulajdonságuk alapvetően meghatározó a pénzügyekben.

- A legszegényebbek elsősorban a mai napot akarják túlélni. Mint az egyik építőipari vállalkozó ismerősöm mondta: „Sajnos a kubikusaimnak nem lehet előre odaadni a napszámot, mert akkor aznap már nem dolgoznak.”

- A szegények általában heti távlatban képesek gondolkodni. Sok országban, az egyszerűbb szakmákban ezért hetente fizetnek bért.

- A középosztály alapvetően havi távban gondolkodik. Fizetéstől-fizetésig osztják be a pénzt, és döntő részük a hó végére az összeset elkölti.

- Ezzel szemben a gazdagok években-évtizedekben gondolkodnak.

A pénzügyi tanácsadók fő feladata a középosztály gazdaggá tétele. Ehhez mindenkinek meg kell tanulnia hosszabb távra tervezni egy hónapnál: ki kellene alakítani az egész életre szóló elképzeléseket és az ehhez kapcsolódó pénzügyeket.

4. A pillecukor és a pénzügyek

Miért nem képesek az emberek hosszabb távon gondolkodni? Miért van az, hogy többségük habozás nélkül feláldozza a holnapi túzokot a mai veréb kedvéért? Ezt a kérdést a pszichológusok már régen tanulmányozzák, és az eredmények egészen meglepőek.

A leghíresebb ilyen kísérlet a pillecukorka teszt [1], amit még az 1960-as években végzett Walter Mischel [2] pszichológus a Stanford egyetem óvodájában. A kísérlet során négyéves gyerekek kaptak egy szem pillecukrot (amit mindenki nagyon szeretett), azzal a felhívással, hogy megehetik, de ha várnak az evéssel még 20 percet, akkor kapnak még egy második cukorkát is. Voltak gyerekek, akik rögtön megették a cukrot, és voltak, akik képesek voltak önként kivárni a 20 percet, és kaptak egy másikat is.

A kísérlet hosszú után követéssel zajlott. A pillecukor teszten különböző eredményt elérő gyerekek élete a későbbiekben igen nagy eltérést mutatott. Kiderült: a várakozni képes négyévesesek felnőtt korukra sokkal sikeresebb, lelkileg stabilabb, iskolában messze jobban teljesítő felnőttek lettek. Azaz: aki képes várni a jutalomra, aki képes áldozatokat hozni egy későbbi eredményért, az mindenképpen sikeresebb és gazdagabb lesz.

Magyarországon a diplomások átlagéletkora 17 évvel hosszabb, mint a nyolc általános iskolát végzetteké. Nyilván nem a diplomától élünk tovább, de aki képes a jövőjéért, egy jobb munkáért öt évet és rengeteg erőfeszítést hozni, az hajlandó az egészsége miatt is több mindent megtenni.

5. Kondicionálás

A pszichológiából nagyon régen tudjuk, hogy az állatok és az emberek nevelhetők. Ha valami olyat tesznek, amire rá akarjuk nevelni őket, akkor megjutalmazzuk, ha valami ezzel ellentéteset csinálnak, akkor megbüntetjük őket. Egész életünket áthatják ezek a jutalomfalatkák és büntetések.

Amikor azt tanulmányozták, hogy miért adósodnak el az emberek, akkor azt találták, hogy ezt gyakran a rossz kondicionálás okozza. Ha gyerekként elmentünk a szüleinkkel bevásárolni, vettek nekünk egy kis csokit, hogy nyugton maradjunk. Később, ha magunk vásároltunk, megjutalmaztuk magunkat egy kis nasival.

Sokáig dolgoztam együtt Magyarország egyik leggazdagabb nőjével. Ő mesélte, hogy szinte minden nap vesz magának egy cipőt: ha jó napja volt, jutalomból, ha rossz, vigasztalásként.

Így nagyon sokan arra kondicionálják magukat, hogy a vásárlás, a pénzköltés jó dolog. Ez aztán gyakran viszi csődbe az embereket. Ha ezt felismerjük, akkor könnyen változtathatunk. Sose jutalmazzuk magunkat a vásárlásért, akkor viszont mindig, ha valami pénzügyileg helyes dolgot teszünk, például ha pénzt rakunk félre. Az emberek szerencsére könnyen átkondicionálhatók egy megfelelő viselkedésre és ugyanolyan boldogok lesznek a pénz gyűjtésétől és a meggazdagodástól, mint korábban a pénzköltéstől és vásárlástól.

3. Jómódú élet

Több mint egy évtizeden át dolgoztam pénzügyi tanácsadóként, és még mindig megdöbbenek. Bár elvileg az emberek döntő része szeretne anyagilag jól állni, meggazdagodni, a gyakorlatban azonban a nagy többségük mindent megtesz, hogy ez ne sikerüljön.

Korábban ennek okairól írtam egy több mint tízezer példányban megjelent könyvet „Ősember a pénztárcámban” [3] címmel, a helyzet azonban az elmúlt években sem javult.

A nagy többség nem szeretne gazdag lenni, csak annak akar látszani!

Az utóbbi évtized talán legmegdöbbentőbb kutatása Thomas J. Stanley [4] nevéhez fűződik, aki az igazi milliomosok szociológiájával foglalkozik. Két kiváló könyvet is írt a témában (Milliomos a szomszédban [5], A milliomos agy [6]).

Ennek a kutatásnak a legfurcsább eredménye, hogy nagyon nehéz meglátni, ki az igazi milliomos. Sőt nagy eséllyel azt nézzük milliomosnak, aki nem az, amellett meg simán elmegyünk, aki valóban az. Ugyanis a valódi milliomosok számára nem érték, hogy gazdagnak látszanak.

Alapvetően a gazdagok a saját lehetőségeik alatt élnek – ettől lettek milliomosok.

Annak ellenére, hogy igazából bárki lehet milliomos, ha akar, az emberek többsége ennél kevesebbel is beérné. A középosztály vágya a jómódú élet.

Mit jelent ez? Alapvetően a jómódú élet három alappillére:

1. A saját színvonalamnak megfelelő pénzügyi lehetőségek. Azaz jusson mindenre, ami kell, ne kerüljek adósságspirálba, és ne is nyomorogjak. Itt nagyon könnyű a szükséges fölé lőni a szintünket. Kövessük a milliomosok példáját – inkább kicsit alacsonyabb szinten költsünk, mint amit megengedhetünk magunknak.

2. Biztonság. Az életben programozottan történnek „átlagos” tragédiák. Kirúgnak a munkahelyünkről, lebetegszünk, ellopják az autónkat, betörnek a lakásunkba, elromlik a mosógépünk. A jómódú élet sajátossága a biztonság – ha ilyesmi történik, akkor ez nem taszít bennünket csődbe –, mert ezekre a kockázatokra felkészültünk.

3. Haladunk életünk nagy céljai felé. Az élet nem csak a túlélésről és a biztonságos életről szól, hanem vannak mindenkinek az életében nagy célok, amiket meg akar valósítani. Az átlagemberek 90%-ának három nagy pénzügyi célja van: egy jó saját ingatlan, a gyerekek életkezdésének segítése és a kellemes öregkor lehetősége. Ha hónapról hónapra, apránként közelebb jutunk ezekhez a kitűzött célokhoz – ez a jómódú élet harmadik oszlopa.

Hogyan lehet ezt megvalósítani? Erről szól ez a könyv.

4. Pénzügyi alapelvek

Akkor vágjunk bele: induljunk el azon az úton, amivel rendbe szedhetjük a pénzügyi életünket. A cél, hogy jómódú életet élhessünk. Csak ennyi. Ehhez legelső lépésként nézzük az alapelveket!

1. A felelősség elve - itt sokan el fognak szontyolodni. Mindenki maga felel a saját életéért. Bármilyen hihetetlen: mindenkinek egyformán lehetősége van megteremteni magának a jómódú életet, ha 100%-ban felelősséget vállal érte.

Talán semmilyen elvet nem sértenek meg annyian az életben, mint a felelősség elvét. Az emberek nagy tömege arra vár, hogy valaki majd jön és átveszi a felelősséget az élete felett: megoldja a gondjait, megvédi minden veszélytől és megmondja, mit csináljon. Legyen ez a kormány, a főnöke, a szülei, a férje/felesége, anyósa vagy akár egy külső szakértő. Mindegy ki, csak ne nekünk kelljen felelősséget vállalni.

Rossz hírem van: ez nem megy! Számtalan anyagi csődöt láttam, és ahogy vakargattam a dolgokat, mindig találtam valakit, aki nem vállalt felelősséget az életéért. És számtalan példával találkoztam, amikor családok tényleg stabilan elérték a független anyagi jómódot – és itt mindig felelős emberekkel találkoztam.

2. A tervszerűség elve. Az ember és az állat közt a legnagyobb különbség, hogy az ember képes tervezni, az állatok viszont nem.

Minden tavasszal alig várom, hogy megjöjjenek a sárgarigók a szomszéd fájára. Megdöbbentő, hogy ezek a madarak Afrika déli részéről minden évben megtalálják ezt a fát. Pedig ez csak egy ösztön és nem tudatos tervezés.

Néha magam is álmodtam olyat, amikor megtapasztaltam, mit érez egy állat: csak egyszerűen megtörténnek velünk a dolgok, nem tudunk dönteni, csak bénultan állunk a veszélyekkel szemben. Egyes kutatók szerint ez az emberek egyik alap álma: ilyenkor az agy tudatos része kikapcsol, és csak az „állati” részei éberek. Szörnyű érzés. Milyen jó, hogy nem állatok vagyunk, hanem emberek: képesek vagyunk tervezni!

Ha anyagi biztonságra, jómódra vágyunk, az nem valósítható meg rövid idő alatt. Azt tervezni kell. Aki nem tervez, annak az élet-eseményei újra és újra teljesen „váratlanul” érkeznek. Hirtelen 18 éves lesz a gyereke. Egyszer csak beállít és közli, hogy Ön nagyszülő lesz hamarosan. Egyik pillanatról a másikra nyugdíjasok leszünk. Csupa „váratlan” esemény. Így képtelenség anyagilag rendezett életet élni!

Soha nem láttam, hogy valaki váratlanul, minden terv nélkül lett volna jómódú. A tervezetlenség hosszú távon mindig lefelé visz. Rossz hírem van: nincsenek varázsigék, módszerek, amelyek holnapra gazdaggá tesznek bárkit is. Viszont tervszerűen a lehetetlennek tűnő dolgok is elérhetők.

3. Ehhez kapcsolódik a hosszú idő elve. Az ember a leghosszabb életű emlősállat. Bőven van időnk a terveinket lépésről lépésre megvalósítani.

Nagyon nagy gondban lennék, ha a kérészeknél lennék pénzügyi tanácsadó – ezek a rovarok lényegében csak egyetlen napig élnek. Nekünk azonban van időnk. Átlagosan hetven évig élünk, ebből legalább negyven évig van időnk dolgozni, és két évtized is eltelik, amíg felnőnek a gyerekeink. Ezek nagyon hosszú időtávok - ezért ezekben a távokban kell terveznünk.

Az ember hajlamos csak rövidtávra tervezni, holott a céljai – mint láttuk – hosszú távúak. És ha rövidtávon gondolkodunk hosszú távú problémákról, akkor nagy baj van. Egy öt méteres szakadéknál semmire sem megyünk hat darab egy méteres pallóval.

Sosem felejtem el, amikor megkeresett egy hölgy, hogy oldjuk meg a nyugdíjproblémáját – mert a jövő hónapban nyugdíjba megy…

4. A következő elv a következetesség elve. A jellem nem más, mint amikor akkor is kitartunk jó döntésünk mellett, amikor már elmúlt a kezdeti lelkesedésünk.

Mindenki, aki elég ideje pénzügyi tanácsadó, hosszasan mesélhet azokról az esetekről, amikor valaki teljes felelősséggel döntött, megtervezte, mit szeretne elérni és neki is állt következetesen végrehajtani. Aztán egyszer csak elment a kedve. Valaki mondott neki valami kritikát. Egyszerűen nehezére esett félrerakni abból, amit azonnal elkölthetett volna. Vagy ránézett a tőkeszámlájára és annyi pénzt látott rajta, amit soha korábban. És akkor egyszer csak elszállt a következetesség. Elfelejtette a nagy céljait: például a jövendő nyugdíja helyett vett magának egy új autót. És ez nagy baj, mert másodszor már nem lesz elég hosszú idő újra megvalósítani.

5. Az utolsó elv a biztonság elve. Nem mindig süt a Nap. Egy dolog holtbiztos, hogy mindig fognak váratlan dolgok történni. És a felelős ember képes ezekre felkészülni. A lehetséges kockázatokat előre felmérni, és megkeresni azokat a lehetőségeket, amivel ezek majd elháríthatóak.

Egy jó vállalkozás és egy rossz között az a fő különbség, hogy a jó cégek már akkor dolgoznak egy baj elhárításán, amikor az még meg sem jelent. Ugyanez igaz mindenkinek az életére. Senki sem képes megvédeni minket egy váratlan bajtól, viszont felkészülhetünk a megoldására. Ezért a biztonság elve alapján mindenkor gondolnunk kell a későbbi biztonságunkra, és meg kell tenni a lépéseket a jövőbeli kárelhárításra.

2. PÉNZÜGYI EGYENSÚLY

Milyen halmazállapotú a pénz? A legtöbb ember, aki már tartott bankjegyet, érmét a kezében, azt mondaná, hogy szilárd. Pláne ha látott már a bankokban szokásos száz köteg összepréselt bankjegyet vastag nejlon fóliában – olyan, mint egy tégla.

Ezzel szemben a magyarban (hasonlóan legtöbb más nyelvhez) a pénzt folyadékként kezelik. Azt mondjuk: „kifolyik a pénz a kezéből”, vagy emlegetünk „befolyó pénzeket”. A pénzügyek legfontosabb kifejezése az angol „Cash Flow” – leginkább pénzáramlás vagy készpénzáramlás kifejezésnek fordíthatjuk.

Milyen egy családban a készpénzáramlás? Ezzel kapcsolatban szeretnék most egy olyan egyszerű modellt bemutatni, amely jól jelzi, igazából hogyan működnek a pénzügyek.

Ezt leginkább úgy lehet elképzelni, mint egy nagy folyadékos tartályt. A tetején beeresztjük a család kívülről érkező jövedelmeit. A tartály alján, csöveken kifolynak a család kiadásai. Ami a tartályban van, az a család vagyona. Ezt a vagyont gyarapíthatja a vagyonkezelés. Ezzel a modellel nagyon sok minden megérthető.

A legfontosabb: ha a felülről érkező bevételek lassabban csorognak be, mint a lent hömpölygő kiadások, akkor akármennyi is van a tartályban, előbb utóbb ki fog fogyni és a család csődbe jut.

A lottónyertesek 90%-a 1-2 éven belül bizonyítottan elherdálja a teljes nyereményt. Ennek oka, hogy azonnal kilépnek a munkájukból (ezzel a rendszeresen beáramló pénzt lezárják) viszont elkezdenek rengeteg dologra nagy összegeket költeni. Nem foglalkoznak a vagyonkezeléssel – hiszen nem értenek hozzá –, ezért aztán bármilyen sok is a pénz, hamar elfogy.

Ennek ellenére nagyon sokan abban a hitben élnek, hogy majd rájuk mosolyog a szerencse, és akkor gazdagok lesznek mindörökre. A világ tele van lecsúszott korábbi hírességekkel, volt sztársportolókkal, akik egykor tényleg fürödtek a pénzben – ma meg nincstelenek.

A személyes gazdagság, a vagyon nem a szerencse dolga – ennek is megvan a gyakorlatban elsajátítható módszere.