A Sétakönyvek-sorozat eddigi kötetei:

Maczó Balázs

Séták a Szent István park körül – Újlipótváros modern épületei

Maczó Balázs

Terézvárosi barangolás – Szecessziós házak a Nagykörúton túl

Deák Judit

A Vurstlitól a Magyar Zene Házáig – Séták a Városligetben

Maczó Balázs

A rejtelmes Népszínház utca – és egykori lakói

Deák Judit

Budapest tündérkertje – A Margit-sziget

részlet

© Morcsányi Elza, 2024
Fotók © Bujnovszky Tamás, 2024
© Athenaeum, 2024

Köszönjük a Fortepan, a Fővárosi Szabó Ervin Könyvtár Budapest Gyűjteménye és a Kereskedelmi és Vendéglátóipari Múzeum hozzájárulását fényképeik közléséhez.

A projekt a Budapest 150 emlékév részeként, a Pro Cultura Urbis Közalapítvány anyagi támogatásával valósul meg.

Kiadta az Athenaeum Kiadó,
az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.
1086 Budapest, Dankó u. 4–8.
Tel.: 1-235-5020
www.athenaeum.hu
www.facebook.com/athenaeumkiado

ISBN 978 963 543 414 5
ISSN 2939 8851

Minden jog fenntartva.

Felelős kiadó: Dian Viktória
Felelős szerkesztő: Kertész Edina
Szerkesztette: Helfrich Judit
Műszaki vezető: Dubecz Adrienn
Borító- és kötetterv: Herbszt László

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette: Ambrose Montanus

Tartalom

Krumpliföldtől a luxusboulevard-ig – A sugárút története

Andrássy út 2. – Fonciére-palota

Andrássy út 3. – Saxlehner-palota

Andrássy út 8. – Schossberger-palota

Andrássy út 23. – Wahrmann-palota

Andrássy út 22. – Operaház

Andrássy út 25. – Drechsler-palota

Andrássy út 28. – Gschwindt-palota

Andrássy út 39. – Párizsi Nagyáruház

Andrássy út 45. – Az egykori Japán kávéház / Írók Boltja

Oktogon

Andrássy út 52. – Haggenmacher-palota

Andrássy út 62. – Bobula-palota

Andrássy út 69-71. – Képzőművészeti Egyetem, Régi Műcsarnok

Kodály körönd

Andrássy út 104. – Erdődy–Semsey–Vanderbilt-palota

Andrássy út 114. – Chorin-villa

Andrássy út 124. – Bulyovszky-villa

Luxus a benzingőzben – Visszatekintés

A könyvhöz felhasznált legfontosabb források

Krumpliföldtől a luxusboulevard-ig
– A sugárút története

Magasztos jelzős szerkezetekből nincs hiány az Andrássy út esetében: a jövő útja, a város reménysége, a világörökség sugárútja, és hosszan sorolhatnánk a megtisztelő elnevezéseket. YouTube-videók, útikönyvek és baráti tippek minimum dobogósa ez a helyszín, ha városunk legfontosabb látnivalóiról van szó; a kiegyezéssel kezdődő és az első világháborúval lezáruló boldog békeidők ragyogó, neoreneszánsz palotákkal tűzdelt mementója.

Krúdy Gyula szavaival: Voltak olyan férfiak, akik fogadalmaikat egy életen át nem felejtették. Ilyen volt Podmaniczky Frigyes, aki a jövő időktől való meghatottsággal, regényhősi lelkesedéssel, a 19. századbeli emberi elragadtatással nézegette a mai Andrássy út kopasz telkeit, a külvárosi tanyák udvarait, az Operaház helyén petyhüdő mocsarat a hozzá tartozó betyárcsárdával együtt. Sok lelki dilemmát is okozó megbeszélésen, tanácskozáson, sőt támadáson kellett átesni a főváros történetében legnevezetesebb bárónak, amíg a vad növényzettel, rákosi homokkal, pusztai bojtorjánnal, elhagyottsággal, rosszhiszeműséggel és vadvizességgel is garnírozott Andrássy úti telkeket el tudta sózni olyan kezekbe, amelyek az építkezést is vállalták.

Ahogy az idézet is sugallja, a sugárút története nem indult egyszerűen, és sok kitartás, elszántság, áldozat kellett, mire a Terézváros külvárosi részein, krumpliföldek, gyümölcsösök és földszintes nyaralók helyén kiépült az elegáns főútvonal. A világvárosi álmokat dédelgető, Budapestté felnövő Pest-Buda komoly infrastrukturális változásokon ment keresztül a kiegyezés utáni években. Gyárak és bérházak nőttek ki a földből, az egész város növekedési lázban égett, és készült levetni magáról középkorias, sűrű városszövetének maradványait is. A Terézváros, azon belül a Király utca a mai napig megőrizte „a régi Pest” hangulatát egy-kétemeletes házaival, keskeny nyomvonalával.

Amit most nosztalgiával nézünk, az a század második felére elviselhetetlenül zsúfolt, büdös és piszkos lett. Ennek hátterében a lakosság egyre növekvő száma, a központi tervezési elképzelés nélkül kitüremkedő házak és a közegészségügyi előírások – pontosabban azok betartásának a – teljes hiánya állt. Sokáig ez volt az egyetlen útvonal, ha a fáradt polgár a pesti porból kikívánkozott a zöldbe, a Városerdőbe, a mai Városligetbe. Nemcsak gyalogosok és konflisok jártak itt, hanem a város első omnibuszjárata is erre közlekedett, vagyis az út közbiztonsági és közegészségügyi szempontból is tehermentesítésért kiáltott.

Andrássy Gyula miniszterelnök városrendezési tervei között kiemelt szerepet kapott egy reprezentatív, illusztris európai nagyvároshoz méltó, egyenes díszút kiépítése. A várost a külterületekkel összekapcsoló széles út terve már a korábbi évtizedekben is felmerült, de a megvalósításra csak a kiegyezés után nyílt lehetőség. Amikor azonban 1869-ben Andrássy előterjesztette az elképzelését, éles viták robbantak ki, és forrongó indulatok lobbantak fel a képviselőházban. Végül 1870-re sikerült csak elfogadtatni a költségvetést, és ekkor indulhatott meg a kivitelezés előkészítése.

Andrássy (Sugár) út a Városliget felé nézve, előtérben a Nagymező utca kereszteződése. Fortepan / Budapest Főváros Levéltára.

1871-ben újabb nagyszabású vállalkozás, a Nagykörút kialakítása is része lett a városrendezési tervnek. Felügyelet és összehangolás céljából megalakult a Fővárosi Közmunkák Tanácsa (FKT), báró Podmaniczky Frigyes elnökletével, akinek mindent látó tekintete és fáradhatatlan munkabírása segítette Budapestet az európai nagyvárossá alakulás rögös útján.

A telkek kiváltását az FKT vállalta. A szükséges bontások elvégzésével egy időben rengeteg előkészületre volt szükség, hogy a tervezett, elegáns palotákkal szegélyezett útvonal egyáltalán elképzelhető legyen. Például az Oktogon helyén tátongó gödör feltöltésére, a közművek kiépítésére, a mocsaras területek lecsapolására, a rossz hírű fogadók és betyártanyák felszámolására (ezt a feladatot a legenda szerint Podmaniczky maga végezte el, fokossal és pisztollyal felszerelkezve), az út kialakítására és az épülettömbök megtervezésére. A munka természetesen nem járt megkötések nélkül, 1877-re el kellett volna készülnie az egyébként adókedvezményekkel és -mentességgel is támogatott építkezésnek (az érintett vállalatok az első tizenöt évben teljes adómentességben részesültek, a következő tizenöt évre pedig részleges adókedvezményt kaptak). A kivitelezési munkálatokat az FKT által megbízott, erre a célra alakult francia–magyar–német vállalkozásra, a Sugárúti Építő Vállalatra bízták, amely Ybl Miklós és Linzbauer István tervezőket kérte fel a koncepció kitalálására. E két tehetséges és nagy hatású építész elegáns, egységes kialakítást álmodott meg az Andrássy út neoreneszánsz palotáinak.

Persze a bonyodalom ebből a történetből sem hiányozhat. A Budapest főváros születésének évében, 1873-ban bekövetkező bécsi tőzsdekrach ugyanis annyira megrengette a konzorciumot, hogy az nem tudta teljesíteni a vállalásait, és inkább lemondott a lehetőségről. Így az FKT-nak kellett előállnia egy merőben új konstrukcióval: egységes arculat és a kész épületek értékesítése helyett egyenként adták el a kijelölt telkeket az építkezési lázban égő arisztokrácia és nagypolgárság tagjainak, valamint különböző pénz- és biztosítóintézeteknek. Ők építették fel rajtuk a palotáikat, és bár a stílus nem volt megszabva, a reneszánsz mintákat követő, historizáló, eklektikus irányzat korszakbeli hegemóniájának köszönhetően egységes városképi elrendezés alakult ki.

Ha ma végigjárjuk az Andrássy utat, azt látjuk, hogy változik az épületek díszítettsége, mérete, egymástól való távolsága is, és a teljes úthosszt két, mértanilag szabályos tér, az Oktogon és a Kodály körönd osztja három szakaszra.

Királyi Országos Mintarajziskola (ma Magyar Képzőművészeti Egyetem). Balra az Izabella utca. A felvétel 1880 körül készült. Fortepan / Budapest Főváros Levéltára.

A Borsszem Jankó című, abban az időben közkedvelt politikai élclap így írt a sugárútról: Az Andrássy-út, mely gróf Hasonnevű Gyula jónevű diplomatánk tiszteletére épült, Európa egyik legpompásabb útja és híven visszatükrözi a nemes gróf diplomatiai carriere-jét, mely szintén oly négy emeletesen kezdődött és most olyan idillikus villásan halad tova.

Bájos a párhuzam a karrier és az út felosztása, e két, Monarchia-szerte ismert, csodált ív között: állítsuk mi is egymás mellé Andrássy életútját és a sugárút felosztását! A szabadságharcban diplomataként és katonaként is szerepet vállaló, s ezért emigrációba kényszerült államférfi pályája a történelem szeszélyei folytán a kiegyezés után a miniszterelnöki széktől a Monarchia külügyminiszteri posztjáig vezetett; lemondása és halála között eltelt, utolsó tíz évét a politikától visszavonultan, családi kastélyában töltötte. S most nézzük ennek a – tréfás – városszerkezeti megfeleltetését: az Andrássy út első, „bemutatkozó szakaszán” a felső középosztály és az arisztokrácia három-négyemeletes, elsősorban lakhatási és emellett befektetési célból is létesített palotabérházai állnak, zártsorú beépítésben. Az Oktogontól a lovasok és fogatok számára is kényelmes sávokból álló, szélesebb úton lehet továbbhaladni, amelyet leginkább két- és háromemeletes bérpaloták öveznek (kívülről palota, belülről egyszerűbb igényeknek megfelelő bérház, amely tulajdonosa számára nem reprezentációs, hanem a lehető legnagyobb pénzügyi haszon megszerzése céljából épül), majd egymástól nagyobb távolságra elhelyezkedő, jellemzően egy család, építtető által birtokolt és használt, előkertes nyaralók, villaépületek következnek.

1876-ra elkészült az út, amelynek a felületét fakockákkal burkolták (ezekből a belvárosi Unger-ház és a Károlyi-palota kapubejárója is őriz eredeti darabokat).

Liszt Ferenc tér (Gyár utca), a Dohnányi Ernő (Kemniczi) utca felől az Andrássy út felé nézve. A kép bal szélén Wodianer Albert palotája (lebontották), mögötte a Paulay Ede (Szerecsen) utca torkolata. A felvétel 1890 után készült. Fortepan / Budapest Főváros Levéltára.

Az építkezésekről így tudósítottak a lapok: A jövő utcáján, a sugárúton, nincs most valami nagy tevékenység. […] a Hermina-tér körüldeszkázott területén építik a dalszínházát, s az alap kőfalaival annyira elkészültek már, hogy maholnap a felszíni munka fog folyni, s a nyaralók sorában, a szép négy ligetkén túl, látunk egy pár telken összehordott deszka-állványanyagot, jeléül, hogy ott is építkezni fognak. Mindez, persze, kevés ahhoz képest, ami kiépítendő még e nagy vonalon volna. A két hosszú sorház teljes kiépítéséhez kellene még vagy ötven millió, amennyit nem egyhamar fordíthat rá a magánvállalkozás. A visszalépett „építő társulat”-nak is van elég oka bánni, hogy osztozott az évek előtti rózsás reményeiben. Íme most ott állnak a szép paloták s a néhány díszes nyaraló, melyeknek nemcsak vevőjük, de elég bérlőjük sem akad. Pedig adnák leszállított áron. Ami ki van építve, az Octogonon innen és túl, máris pompás képet nyújt. Igazi nagyvilági vonal lesz ez, melyben gyönyörködni fog a jövő.

Az 1880-as évektől szerencsére újraindult a vásárlási kedv: 1873 és 1882 között Budapesten nyolcszáznegyvenkét új lakóház létesült, és az 1880-as évek legnagyobb építkezései szinte kivétel nélkül az Andrássy, akkor még Sugár út mentén zajlottak. Ezt 1885 májusában, ünnepélyes keretek között nyitották meg, ekkor kapta meg megálmodójának nevét, s kezdődött el legendás története. Szűk tíz esztendő elteltével aztán már bontották is fel a sok karbantartást igénylő fakockákat, újra lázban égett a város, közeledett a millenniumi kiállítás, készült a földalatti, amely 1896-tól szállította is a nagyérdeműt a Városligetben kialakított csodákhoz. Az Andrássy út és közönsége az első világháborúig élte virágkorát, s az ezt lezáró békediktátum következményeként a magyar társadalom addig tehetős rétegeinek életszínvonala sok esetben teljesen megváltozott, s az Andrássy úti paloták elindultak a kihasználatlanság és a lassú leromlás útján. A második világháborút követően a neve is más lett: előbb 1950-ben Sztálinról, majd 1956 októberétől a Magyar Ifjúságról, 1957-től pedig a Népköztársaságról nevezték el. Közben a felelőtlen átalakítások és az eredetitől nagyon eltérő funkciók – amelyek még a rendszerváltás utáni években is bőven előfordultak – nyomot hagytak az épületeken.

A sugárutat 1990-től hívják ismét Andrássy útnak. Az elmúlt években újra luxusúttá fejlődött, a drága kirakatok és elegáns irodák, nagykövetségek vissza-visszahozzák az egykori gazdagságot, csillogást.

De hagyjuk magunk mögött a jelent, sétánkon irány a múlt: derítsük ki az Andrássy úti épületek titkait!

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Andada Pro – SIL Open Font License
Titillium Web – SIL Open Font License
Ubuntu Mono – Ubuntu Font Licence v1.0