ÁLMAIMBAN

VISZONTLÁTLAK

LESLIE SCHÖNBRUNN

PUBLIO KIADÓ

TARTALOM

Impresszum

Egy

Kettő

Három

Négy

Öt

Hat

Hét

Nyolc

Kilenc

Tíz

Tizenegy

Tizenkettő

Tizenhárom

Tizennégy

Tizenöt

Tizenhat

Tizenhét

Tizennyolc

Tizenkilenc

Húsz

Huszonegy

Huszonkettő

Huszonhárom

Huszonnégy

Huszonöt

Huszonhat

Huszonhét

Huszonnyolc

Huszonkilenc

Harminc

Harmincegy

Harminckettő

Harminchárom

Harmincnégy

Harmincöt

Harminchat

Harminchét

Harmincnyolc

Harminckilenc

Negyven

Negyvenegy

Negyvenkettő

Negyvenhárom

Negyvennégy

Negyvenöt

Negyvenhat

Negyvenhét

Negyvennyolc

Negyvenkilenc

Ötven

Ötvenegy

Ötvenkettő

Ötvenhárom

Ötvennégy

Ötvenöt

Ötvenhat

Ötvenhét

Ötvennyolc

Ötvenkilenc

Hatvan

Hatvanegy

Hatvankettő

Hatvanhárom

Hatvannégy

Hatvanöt

Hatvanhat

Hatvanhét

Hatvannyolc

Hatvankilenc

Hetven

Hetvenegy

Hetvenkettő

Hetvenhárom

Hetvennégy

Hetvenöt

Hetvenhat

Hetvenhét

Hetvennyolc

Hetvenkilenc

Nyolcvan

Nyolcvanegy

Nyolcvankettő

Nyolcvanhárom

IMPRESSZUM

Publio Kiadó

www.publio.hu

Minden jog fenntartva!

Szerkesztő: Kovács Viktor

Korrektúra: Bence Kis Krisztina

Eszternek

EGY

2029. 07. 13. (péntek) 22:00

Szahara, Észak-Afrika

Derek hosszasan bámulta a bal kezében tartott festményt, miközben mélyet szippantott a jobb kezében lévő cigarettájából. A sötét éjsza-kában felizzó apró kis parázs jobban megvilágította a maga elé tartott képet. Azon tűnődött, vajon mi ennek az alkotásnak a mondandója.

Késő este volt már. Csak a távolban lévő bázisról kiszűrődő fé-nyek világították meg az eget. A festményt is csak a szemét erőltetve látta abban a kevéske fényben, mely a háta mögött lévő repülőgép-hangárból szűrődött ki.

A dél-afrikai bevetésekben megkeseredett parancsnok elpöckölte a cigicsikket, majd jobb kezével beletúrt rövid szőke hajába. Miután megdörzsölte markáns, szögletes állán a borostáját is, megfordult, és a festményt egy mellette álló alak kezébe nyomta.

– Nem kérem – hangzott a határozott, ellentmondást nem tűrő

kijelentés, miközben Derek, a férfit szemügyre sem véve, egyenesen a hangár felé vette az irányt.

– Nézze, egy nagyon fontos dolgot el kell mondanom a fest-ménnyel kapcsolatban – próbálkozott a férfi.

– Most már úgy is mindegy – válaszolta a parancsnok, és továbbhaladt.

Ahogy egyre közelebb ért, úgy halkult el a nyitott kapuban álló katonák egymás heccelésétől harsány nevetése. Mikor elhaladt mel-lettük, az izmos, megtermett, éjszakai bevetéshez öltözött bakák vi-gyázzba vágták magukat.

– Jack! Készítsék a gépet felszálláshoz! – adta ki az utasítást Derek a hangár közepén álló két katonához lépve. – George, maga és a csapata velem jönnek a bázisra.

Az ötfős kísérettel Derek pár perc alatt egy ütött-kopott irányító-toronyhoz és melléképületéhez ért. Ezekben alakították ki közel öt éve azt a labort, és a kórtermeket, melyekben a sereg megbízásából pár tudós a kutatásokat végezte.

Az épület bejáratánál bagózó kutatásvezető azonnal eldobta a csikket, amint megpillantotta a gyenge kültéri lámpa fényében hozzá közeledő Dereket és egységét.

– Mit akarnak már megint? – elégedetlenkedett a férfi. – A mun-katársaim nem tudnak a feladatukra koncentrálni, ha állandóan a maguk jelenlétét kell elviselniük.

– Nyugodjon már meg Jason! – intette türelemre a kutatásvezetőt Derek. – Mi a maguk védelme érdekében vagyunk itt.

– Akkor tegyék a dolgukat itt kint, és ne zaklassák a beosztottaimat!

– Rossz hírem van – tért a lényegre a parancsnok. A hangja ki-mért és diplomatikus volt. – Most kaptuk az utasítást a központtól, hogy azonnal ürítsük ki a bázist.

– Az lehetetlen! – kerekedett el a szeme Jasonnek. – A „Projekt Bábel” épp az áttörés kapujában áll!

– Sajnálom. Egy percünk sincs. Azonnal evakuálnunk kell min-denkit – közölte Derek rezzenéstelen arccal.

A kutatásvezető idegességében fel-alá kezdett járkálni, miközben vállig érő barna haját jobb kezével fésülgetve a fejét vakarta. Közel egymagas volt az izomkolosszus Derekkel, mégis, mikor megállt, és szembefordult vele, úgy tűnhetett, mintha csak feleakkora lenne, mint az előtte mozdulatlanul álló parancsnok.

– Most akkor sem hagyhatjuk abba a kutatást! – próbálkozott. – A kísérleti alanyok reakciói nagyon ígéretesek. Igaz, a szérum az agy más területére hat egyelőre, mint amelyre kellene, de már legalább van mérhető reakció. Még csak színvakságot értünk el, de innen pár lépés a beszédkészség összezavarása.

– Értse meg, mennünk kell! – vágta rá Derek egyre idegesebb hangon. – A hírszerzés szerint felfegyverkezett szeparatista lázadók közelednek a bázishoz. Ha ideérnek, nincs elég katonám megvédeni sem magukat, sem a kutatási eredményeiket.

– Nem érti, hogy pár órán belül sikeres lehet a „Projekt Bábel”? –

folytatta Jason az értetlenkedést.

– Nincs már egy óránk a lázadók érkezéséig. Perceink vannak hátra – nézett szúrós tekintettel Derek a kutatásvezető szemébe, miközben olyan közel lépett hozzá, hogy az orruk majdnem összeért.

Jason hátrébb tántorodott a fizikális fenyegetés hatására, de az épület falának ütközött. Megigazította kétdioptriás, vastag, fekete keretes szemüvegét, nagyot, nyelt és egy utolsó próbálkozást tett még.

– Legalább a kutatási eredményeinket hadd szedjük össze! A

„Projekt Bábel” ezek nélkül megsemmisül.

– Mit nem ért azon, hogy mindenki meghal, akit itt találnak a lázadók? – emelte fel a hangját a parancsnok, mert elege lett a kutatás-

vezető ellenállásából. – Ha maguk meghalnak, akkor még esély sem marad arra, hogy a kutatást máshol újrakezdjék!

– Az adatok nélkül el sem tudjuk kezdeni, bárhová is megyünk! –

védekezett Jason.

– Azokat majd mi összeszedjük, ha már maguk biztonságban lesznek! – válaszolta Derek most már kicsit nyugodtabb hangon.

Ezzel megindult a csapattal a bejárat felé, ám Jason elébe lépett.

Az alaposan kigyúrt katonák előtt szinte eltörpülő kutatásvezető

olyannak tűnt, mint a szökőárral dacolni készülő, megfeneklett csónak.

– Maga fog megállítani minket? – húzta széles mosolyra a száját a parancsnok.

– Csak annyit kérek, hogy én mondhassam el a hírt a többieknek

– hebegte a megrémült kutatásvezető. – Nem szeretném, hogy meg-tudják a teljes igazságot...

No szép! És én még az életemet is rábíztam volna Jasonre... –

gondolta a bejárati ajtó mögött hallgatózó Charlotte. Az ajtónak há-tat fordítva megigazította feszülő keblein a dekoltázst, majd sértő-dötten elindult a többi kutató felé.

Document Outline

- Cover

- Title Page

- Tartalom

- Impresszum

- Egy

- Kettő

- Három

- Négy

- Öt

- Hat

- Hét

- Nyolc

- Kilenc

- Tíz

- Tizenegy

- Tizenkettő

- Tizenhárom

- Tizennégy

- Tizenöt

- Tizenhat

- Tizenhét

- Tizennyolc

- Tizenkilenc

- Húsz

- Huszonegy

- Huszonkettő

- Huszonhárom

- Huszonnégy

- Huszonöt

- Huszonhat

- Huszonhét

- Huszonnyolc

- Huszonkilenc

- Harminc

- Harmincegy

- Harminckettő

- Harminchárom

- Harmincnégy

- Harmincöt

- Harminchat

- Harminchét

- Harmincnyolc

- Harminckilenc

- Negyven

- Negyvenegy

- Negyvenkettő

- Negyvenhárom

- Negyvennégy

- Negyvenöt

- Negyvenhat

- Negyvenhét

- Negyvennyolc

- Negyvenkilenc

- Ötven

- Ötvenegy

- Ötvenkettő

- Ötvenhárom

- Ötvennégy

- Ötvenöt

- Ötvenhat

- Ötvenhét

- Ötvennyolc

- Ötvenkilenc

- Hatvan

- Hatvanegy

- Hatvankettő

- Hatvanhárom

- Hatvannégy

- Hatvanöt

- Hatvanhat

- Hatvanhét

- Hatvannyolc

- Hatvankilenc

- Hetven

- Hetvenegy

- Hetvenkettő

- Hetvenhárom

- Hetvennégy

- Hetvenöt

- Hetvenhat

- Hetvenhét

- Hetvennyolc

- Hetvenkilenc

- Nyolcvan

- Nyolcvanegy

- Nyolcvankettő

- Nyolcvanhárom