A Fény embere

Bedő Éva

A Fény embere

Első könyv

A Szeretet

Lejegyezte Bedő Éva

Copyright © Bedő Éva. Minden jog fenntartva.

1. A gondolat teremtő ereje

Tudom, hogy a gondolat teremtő erejéről már nagyon sokan beszéltek. És mégis, vagy talán pont ezért, ezzel kezdem én is.

Miért is? Mert talán ez a legfontosabb. Ezt csak az érti meg teljes mértékben, aki vagy nagyon nagy bajban van, és csak akkor tud változni, ha megváltoztatja a gondolatait, vagy pedig elért egy olyan állapotot (fejlődési szintet), ami már túl van az alapokon, és rájött, hogy a Gondolat Teremt.

Vegyük először az első esetet. Az ember amikor tényleg nagy pácban van, először kapkod minden felé. Lényegében az első reakció a félelem, a düh. Mikor mi. Félni akkor fél az ember, amikor nem érti pontosan honnan ered a baj forrása. És fogalma sincs arról, hogy tudja mindezt megoldani.

A félelem, ahogy mondani szoktátok, az csak egy fél elem. Elég érdekes megfogalmazás… Hiába is kutatnánk ennek a szónak a valós értelmét, mindig is ugyanoda fogunk kilyukadni. És nagyon fontos dolog az, hogy megértsétek azt, hogy a félelem az csak bennetek létezik.

(most már úgy érzem, belekezdek jönni a diktálásba… Furcsa érzés, nagyon régóta várom ezt a pillanatot, és mégis… nagyon izgultam, hogy is lesz valójában.)

Abban a pillanatban, amikor Te, mint ember, ráébredsz arra, hogy csak saját magadat károsítod azzal, hogy ‘félsz’, el tudod engedni ezt az érzést, és nem csak elengedni tudod, hanem Te magad meg is tudod semlegesíteni.

Tudom, hogy ebben a periódusban mindannyiótoknak egyre nehezebb kihívások elé kell nézzetek. De higgyétek el nekem, ez lényegében mind a Ti emelkedéseteket szolgálja. Mert amint Ti, a Földön lakó emberek mondjátok, “Nincsen rózsa tövis nélkül.”

Minden dolog, ami jelen pillanatban történik a Földön, az jól meg volt határozva. Egyesek azt mondják, hogy az Illuminátik teszik mindezt, de higgyétek el nekem, ők is csak akkor tudnak dolgozni, cselekedni, vagy bármit is tenni, ha azt az Univerzális Erő megengedi.

Kitérnék egy kicsit erre az erőre, amit mindannyiatok másképp neveztek. Van, aki Istennek, van, aki Atyának, van, aki Allahnak, vagy ki tudja, minek hívjátok. Higgyétek el nekem, mindegy, hogy hívjátok, az a lényeg, hogy létezik.

Ő pedig a legjobbat akarja Nektek.

Vannak olyan közösségek, nyelvek, amik napi használatban felelevenítik az Ő nevét… sajnos nem mindig a legjobb értelemben. Sajnálom, amikor ezeket hallom, és még jobban sajnálom, hogy ezek az emberek majdnem úgy érzik, hogy kutya kötelességük az, hogy a Mindenható nevét bármilyen szituációban használják.

De térjünk vissza a gondolat teremtő erejére, hiszen ma erről szeretnék veletek beszélni. Tehát, ha Te mint ember tudod, hogy az, amit gondolsz, meghatározza a napodat, megérted, hogy az, amivel indulsz reggel, az lesz az egész napod fő tulajdonsága, akkor talán jobban oda fogsz mindenre figyelni.

Gondold csak el… Ha reggel zsémbesen ébredsz, és azt érzed, hogy megint egy nap, amikor munkába kell állni, akkor több mint valószínű, hogy az egész napod így zsémbesen fog eltelni.

De ha úgy indítod a napodat, hogy hálát adsz azért, hogy felébredtél, és egészséges vagy, élsz, van két kezed, két lábad, tudod mozgatni őket, akkor ez a hála és elfogadás fog egész nap kísérni. Ahelyett, hogy a napod azzal telne el, hogy mindenkire haragszol, mindenbe belekötsz, foglalkozz inkább azzal, amid van.

Azt ne is halljam, hogy könnyű ezt mondani. Pont olyan könnyű ezt megtenni is. Hidd el nekem. Éltem én is a Földön, voltam én is ember. Igaz, amióta idefönt élek, sok mindent tanultam, talán pont ezért döntöttem úgy, hogy az itt tanult dolgokat, no meg az előző életeimben tanultakat megosztom veletek.

Ha bajban vagytok, a legelső lépés az, hogy nyugodjatok meg. Mert ennél fontosabb nincs. Miután elmúlik a félelem érzése, és már úgy érzitek, uraljátok a helyzetet, kérjetek segítséget az őrangyalotoktól, vagy bárkitől, aki a fenti szférákban van.

Higgyétek el, sokan várnak arra, hogy az embereken segítsenek, de addig nem tehetik, ameddig ti nem kéritek. Azt viszont tudnotok kell, hogy ez a kérés nem valami cifra szöveg kell legyen, hanem csak a saját szavaitokkal megfogalmazott mondatok. Akkor a legtisztább ez a kérés, amikor a lelketek szólal meg. Hogyan lehet ezt megvalósítani? Csukd be a szemed, hagyd, hogy letisztuljanak a gondolatok, és tiszta szívvel mondd, ami jön. Idefönt nem azokat az imákat, betanult szövegeket tartjuk előnyben, amiket már előre valaki vagy valakik megfogalmaztak. Higgyétek el, sokkal jobban örvendünk a Ti saját szavaitoknak. Mert az a Tiétek! Azt ne gondoljátok, hogy bárki helyettetek jobban tudja mondani a kéréseteket. Az csak Rátok tartozik.

Kitérnék még egy dologra, ami tudom, biztosan sokakban furcsa érzést fog kiváltani, de úgy érzem, tisztázni kell egy-két dolgot.

Egyes népeknek nagyon sok úgynevezett szentjük van. Nos, ám legyen. De azt tudnotok kell, hogy minden léleknek, aki egyszer, vagy éppen százszor vagy ezerszer a Földön járt ember formájában, voltak rossz és jó évei, életei.

Szent mindezek közül (szerintem) csak egy volt. A Mindenható Fia, Jézus Krisztus szent volt. Ő az volt. Mindazok, akik előtte vagy utána azért öltöttek ember formát, hogy a Földi embereken segítsenek, ők csak emberek voltak. Bármilyen jelek jelentek meg rajtuk, bármi is történt velük az életük folyamán, mindaz csak azt jelenti, hogy egy olyan csoportba tartoztak, akik bizonyos küldetést teljesítettek. Emberként voltak jelen a Földön, emberként éltek. Egyesek közülük gyarlók voltak, mások nem. De jól jegyezzétek meg, ők is csak emberek voltak.

Erre majd később visszatérünk.

Tehát, ha túl vagytok azon, hogy legyűrtétek a félelmet, megnyugodtatok, következik az elfogadás és a megbékélés.

Higgyétek el, talán ez a két legfontosabb dolog, ami nem létezik sokaknál. Meg kell tanuljatok mindannyian elfogadni, megbékélni. Hogy mivel, vagy kivel? Hát önmagatokkal. Mert amelyik pillanatban elfogadjátok azt a helyzetet, amiben vagytok, és már nem harcoltok ellene, megjön a megoldás is. Csak persze, Ti azt hiszitek, hogyha elfogadjátok a szituációt, akkor az olyan, mintha fejet hajtanátok. De ez egy téves felfogás. Nem fejhajtásról beszélek. De ameddig harcolsz az ár ellen, képtelen vagy haladni. Téves felfogás, ha úgy értelmezed, amit mondok, hogy ússz az árral. Én csak azt mondom, hogyha már nem állsz ellen, akkor az ár sem olyan erős. Hagyd, hogy menjen az ár, és az ellenállás helyett fogadd el a helyzetet.

Hidd el, amelyik pillanatban elfogadod, a Te problémád meg van oldva. Csak szimplán tanulj meg elfogadni. Miután elfogadtad, meg is fogsz nyugodni. És innen már célegyenesen haladsz a cél felé.

A mai nap legyőzted a félelmet, megtanultál elfogadni, és megbékéltél. Holnap újra találkozunk, de ne feledd, ezt a három dolgot minden nap kicsit újra át fogjuk tárgyalni.

2. Miért, Mikor és a Hit

Ma érdekes témákat fogunk érinteni. Amint azt a címből is láthatod, három dologra fogunk kitérni.

MIÉRT

Nos, talán ez a mai társadalom legnagyobb kérdése. Az ember ezt a kérdést teszi fel talán a leggyakrabban. Miért?

Az lenne az én kérdésem ugyanakkor, hogyha kapsz is választ arra, hogy miért, érsz vele valamit? Önmagadban meg tudsz nyugodni?

Miért történik ez meg az? Miért pont velem történik? Miért romlott el? Miért, miért?

Hát, kezdjük a legelején. Miért? Mert akkor talán jobban meg fogod érteni. Arra gondoltál valaha, hogy mindennek van egy oka? Miért? Mert ok nélkül semmi nem történik sehol. A mai napot három pontban lehetne összefoglalni: Miért, Mikor és a Hit. Nos, ezek közül kettő szorosan összefügg. Lényegében egy alap van a három közül, és a körül mozog minden. Hát az alap a Hit. Persze ne is próbáld azt mondani nekem, hogy a Hit és a vallás ugyanaz. Szó sincs róla. Mert a vallás, az csak egy ruha. De maga a Hit belülről fakad, azt érezned kell minden apró sejtedben. Az valójában benned van a születésed pillanatától.

És akkor feltehetted a kérdést, hogy akkor mégis hova tűnik el egyes embereknél? Hát ez jó kérdés. Nos, az, amivel jössz, amikor elhagyod a lelki otthonodat, az mindenképp megmarad benned. Mindenkiben ott van a Hitnek egy csírája. Azt képtelenség kiölni bárkiből is. A Mindenség mindenkibe beleoltja ezt a csírát.

Hova tűnik el a Hit? Nem tűnik el. Csak az ember hajlamos arra, hogy elfojtsa. Miért? Nos, ha többször történnek olyan dolgok az életedben, amik a Hitedet próbára teszik, akkor eljutsz oda, hogy már megkérdőjelezed nem a Hitet, hanem annak a létezését, akibe addig a Hitedet vetetted. Tehát annak a Mindenhatónak a létezését teszed kérdőjel elé, ami lényegében életed minden percében melletted van. Csakhogy Te úgy gondolod, hogyha ez az Erő nem rögtön teszi meg a kívánságaidat – legyenek azok bármilyen furcsák, vagy valóságtól teljesen mentesek –, Neki akkor is kellene azokat teljesítenie. Nos, ha nem teszi meg rögtön, akkor már azt hiszed, hogy Ő nincs is, nem létezik, és elkezdesz eltávolodni Tőle.

A távolodásnak a levét viszont csak Te, mint ember, iszod meg. Az Univerzális Erő, vagy nevezd, ahogy csak Te akarod, úgy is melletted van, úgy is támogat, viszont Te már nem vagy hajlandó fogadni az Ő segítségét, lényegében eltolod magadtól. Ha esetleg mégis néha elfogadnál egy kis segítséget, akkor az imáidat nem a saját szavaiddal fogalmazod meg, hanem mások szavait veszed ehhez kölcsön. Azt mondod, hogy más, nálad okosabb emberek írták meg azokat, és biztosan úgy jobb, mint ahogyan azt Te el tudnád mondani. Ebből is látszik, hogy nemcsak a bizalmadat vesztetted el az Erőben, hanem még magadban sem bízol. Mert ez az Erő, amit sokan Atyának is neveznek, csak jót akar Neked. Mert melyik szülő akar rosszat a gyermekének?

Az, hogy mások által megírt imákat mormolsz napi szinten, az csak a saját éned elvesztését, semmibe vetését ábrázolja. Miért teszed ezt? Te nem tudod saját szavaiddal elmondani azt, ami bánt? Hát a barátaiddal tudsz beszélni? Vagy oda is mások gondolatait használod fel? A szüleiddel tudsz beszélni? Akkor a Mindenség Teremtőjével miért vagy képtelen beszélni? Pedig ez a beszélgetés, amit Vele kellene folytass, benned van. Ott volt, és ott lesz mindörökké benned. Senki nem várja el tőled, hogy ódákat zengj. Ha vannak saját szavaid, márpedig szerintem vannak, akkor arra kérlek, kezdj el beszélgetni nyitottan a Teremtővel is. Hiszen Ő mindent tud úgyis, de azzal, hogy Te személyesen elmondod neki a gondjaidat, már egy lépéssel közelebb kerültél a megoldáshoz. És amikor beszélgetsz Vele, hallgasd, mit válaszol. Mert mindenki hallja a hangot, csak oda kell figyelni rá. Adj magadnak napi, vagy legalább heti röpke öt vagy tíz percet, amikor kapcsolatba lépsz a Teremtővel. Miért? Mert a lelked kéri ezt Tőled. Hidd el nekem, mindazok az emberek, akik beszélgetnek a Mindenható Erővel akár napi, akár heti szinten, sokkal nyugodtabbak, mint a többiek. Megnő az önbizalmuk is, elkezdenek figyelni úgy önmagukra, mint a körülöttük élő világra. Ezért ez a beszélgetés egy kész csoda, csak el kell kezdeni.

És ha elkezded, akkor a Hited is elkezd nőni, gyarapodni, fejlődni. Mert ne gondold, hogy a Hitedet nem kell fejleszteni. Igenis kell. Ami a lelkedben van valahol mélyen elásva, az lassan-lassan felszínre fog kerülni, és minden nap egy kicsit lépsz előre.

Amelyik pillanatban már érzed azt, hogy a Hited elég erős ahhoz, hogy előbbre lépj, meg fogod tapasztalni azt is, hogy a különböző akadályokat sokkal könnyebben kezeled, mint annak előtte.

Hit nélkül nincs valós élet.

Ez egy nagyon fontos mondat. Mert lehet ugyan a Hitedet elfojtva élni, és minden bajért valakit okolni, mindenért valakire haragudni, de akkor mi értelme van az életnek? Jaj, hát csak az, hogy itt vagy a Földön, élsz, mint egy robot? És… hol van ennek a lényege? Mi az értelme?

Sok ember sajnos mindenért mást okol. Mert ha valami nem úgy történik, mint ahogyan azt ő elképzelte, akkor más a hibás. Arra csak nagyon kevesen gondolnak, hogy több mint valószínű, hogy az a dolog, ami nem úgy történt, ahogyan azt ők akarták, annak jól meghatározott oka van. Ha az autód nem indul el időben reggel, lehet, megvédett a Mindenható egy felelőtlenül közlekedő nagy autótól, aki lehet, tropára tette volna kis autódat. Ahelyett, hogy az autó szerelőjét, vagy az autó alkatrészét okolnád ezért, inkább mondj el egy köszönömöt, és meglásd, kis idő múlva az autó elindul. Ha még akkor sem indul, lehet, egy sokkal nagyobb bajtól védett meg téged. Vagy éppen olyan útra akart terelni, ahol találkozol olyan valakivel, akivel másképp képtelenség lett volna. Hidd el, mindennek oka van. Nincsenek véletlenek. Csak Te, mint ember, mondod azt, hogy véletlenül történt ez meg az. Ilyen a valóságban nincs.