ELEGYES
GYÜJTÉSEK
MAGYARORSZÁG ÉS ERDÉLY
KÜLÖNBÖZŐ RÉSZEIBŐL.

SZERKESZTETTÉK

ARANY LÁSZLÓ ÉS GYULAI PÁL

ISBN 978-615-6798-28-2

AMTAK Bt, 024

Tartalom

ELEGYES GYÜJTÉSEK MAGYARORSZÁG ÉS ERDÉLY KÜLÖNBÖZŐ RÉSZEIBŐL.

KARÁCSONYI MYSTERIUMOK ÉS VIZKERESZTI JÁTÉKOK.

KARÁCSONYI MYSTERIUMOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

VIZKERESZTI JÁTÉKOK.

1.

2.

BALLADÁK ÉS ROKONNEMÜEK.

1. MOLNÁR ANNA.

2. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

3. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

4. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

5. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

6. BORISKA.

8. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

9. A KIRÁLYFI.

10. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

11. SZILÁGYI ÉS HAGYMÁSI.

12. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

13. LANDORVÁRI DORKA.

14. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

15. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

16. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

17. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

18. PÁLBELI SZÉP ANTAL.

19. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

20. KŐMÍVES KELEMENNÉ.

12. BÍRÓ SZÉP ANNA.

22. A PÁRJA VESZTETT GERLICZE.

23. VILÁGSZÉP ERZSÓK.

24. A LEGSZEBB VIRÁG.

25. KIS JULIA.

26. A HÁROM ÁRVA.

27. A MOLNÁR INASA.

28. UGRON JÁNOS.

29. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

30. BÁNDI URFI.

31. AZ ÁSPIS KÍGYÓ.

32. AMOTT LÁTOD…

33. A RAB.

35. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

36. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

37. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

38. A ZSIVÁNY FELESÉGE.

39. SIROKI ERDŐBEN.

40. IGÁCS RUZSI.

41. AZ ANYA ÉS LEÁNYA.

42. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

43. NEMES SÁRI…

44. TAMÁS RÓZSI.

46. AZ ISPÁNNÉ LEÁNYA.

47. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

48. JÓ ESTÉT ÉDESEM.

49. TÖRÖK ZSUZSI.

50. A GULYÁS SZERETŐJE.

51. CZIFRA JANCSI.

52. A HALOTT VŐLEGÉNY.

53. KURIS PISTA.

54. UGYANAZ MÁS VÁLTOZATBAN.

55. SÁRI MÁRI.

56. MÓZES ÉS JULCSA.

57. SZŐCS MARCSA.

58. JÁR A KORSÓ…

59. A GERLICZE.

60. A FONÓBAN.

61. PETRÁS UR.

62. KÁNTOR TERI.

63. SOROZÁSKOR.

64. BÚCSU.

65. A HONVÉDTÜZÉR TEMETÉSE.

66. A MENYASSZONY.

67. VÁRADI NÓTÁJA.

68. A LOVAS LEGÉNY.

69. MOLNÁR FERKÓ.

70. BOGÁR IMRE.

71. BEREG NÁNI.

72. SZÁSZ FERENCZ.

73. BEKŐ AMBRUS.

74. HALASI.

75. BEH SOK FALUT…

76. A HEGYI TOLVAJ.

77. CSEHÓ PISTA.

78. A POZSONYI KISASSZONY.

79. MONUSI JÁNOSNÉ.

80. SÁRGA LÓ…

81. A KÉK INGES HUSZÁR.

82. ESTE VAN MÁR.

83. KATONÁNAK VAGYOK.

84. PERZSI.

85. SEBŐK JANI.

86. ÉDES ANYÁM KIMENT…

87. HAJNAL HASAD.

88. A HEGYEKHEZ ELMEGYEK…

89. SZÉP MENYECSKE.

90. ALBERT JÓSKA.

91. KISEBB TÖREDÉKEK.

I.

II.

DALOK.

SZERELMI DALOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

13.

14.

15.

16.

17.

18.

19.

20.

21.

22.

23.

24.

25.

26.

27.

28.

29.

30.

31.

32.

33.

34.

35.

36.

37.

38.

39.

40.

41.

42.

43.

44.

45.

46.

47.

48.

49.

50.

51.

52.

53.

54.

55.

56.

57.

58.

59.

60.

61.

62.

63.

64.

65.

66.

67.

68.

69.

70.

71.

72.

73.

74.

75.

HAZAFIUI ÉS KATONADALOK.

1.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

16.

17.

18.

19.

20.

21.

23.

24.

25.

26.

27.

28.

29.

30.

31.

32.

33.

34.

35.

36.

37.

38.

39.

40.

PUSZTAI ÉS PÁSZTORDALOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

16.

17.

BORDALOK ÉS TÁNCZSZÓK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15. TÁNCZSZÓK.

TRÉFÁS ÉS GUNYDALOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

16.

VEGYES DALOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

16.

17.

18.

DAJKARIMEK, GYERMEKDALOK S JÁTÉKOK.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

9.

10.

11.

12.

13.

14.

15.

16.

17.

18.

19.

20.

21.

22.

23.

24.

25.

26.

27.

28.

29.

30.

31.

32.

33.

34.

35.

36.

37.

38.

39.

40.

41.

43.

44.

45.

46.

MESÉK ÉS MONDÁK.

I. A HALHATATLANSÁGRA VÁGYÓ KIRÁLYFI.

II. AZ ANGYALBÁRÁNYOK.

III. A CZIGÁNY AZ ÉGBEN ÉS POKOLBAN.

IV. HOVÁ LETT A BÁRÁNY MÁJA.

V. AZ ARANSZAKÁLLÚ EMBÖR.

VI. ILÓK ÉS MIHÓK.

VII. A BÉKA KOMÁJA.

VIII. A KACZOR KIRÁLY.

IX. A KIS KAKAS KITÚRTA A SÖVÉNYT.

X. A KIS KAKAS GYÉMÁNT FÉLKRAJCZÁRJA.

XI. A TÉNSÚR ÉS JANCSI KOCSIS.

XII. FÉLIG NYÚZOTT BAKKECSKE.

XIII. AZ EGYSZERI GYEREK.

XIV. A RÓKA, A MEDVE ÉS A SZEGÉNY EMBER.

XV. A SZÜRKE LÓ.

XVI. AZ OKOS LEÁNY.

XVII. ADJ’ ISTEN EGÉSZSÉGÉRE.

XVIII. A SZEGÉNY ASSZONY SZIVE.

XIX. A HÁROM ÁRK-ANGYAL.

XX. A VADGALAMB ÉS A SZARKA.

XXI. A KALÁSZ EREDETE.

XXII. A TISZA EREDETE.

XXIII. MIÉRT LETT SZAMÁR A SZAMÁR.

KRISZTUS MONDÁK. XXIV–XXXIV.

XXV.

XXVI.

XXVII.

XXVIII.

XXIX.

XXX.

XXXI.

XXXII.

XXXIII.

XXXIV.

KARÁCSONYI MYSTERIUMOK
ÉS
VIZKERESZTI JÁTÉKOK.

KARÁCSONYI MYSTERIUMOK.

1.

A „Magyar Nyelvészet“ közlése szerint.

AZ ANGYAL

(„Betlehemét“ az asztalra helyezvén, csenget és énekel):

Mennybűl az angyal
Legyütt hozzátok
Pásztorok, pásztorok!
Hogy Bötlähämbä
Siätve mennyi
Lássatok, lássatok.
Az istän fija
A’ ki szülätett
Jászolba’, jászolba’
Barmok közt fäkszik,
Jászolba’ nyugszik
Szänt fija, szänt fija.
Mällätte vagyon
Az ides annya
Mária, Mária;
Ü liszen näktek
Füő patronátok
Valuóba’, valuóba’.

A KATONA

(belép haragosan, a közönséghez).

Áll fiére te vasfogu banya, ne nizz úgy mint ä vas vella, talán fogaid csikorognak ä ríg äläjtett vadra? – Ne nízz te sárkányfülü kofa, hanem gyüjjön bä ä’ gazda, märt gyünnäk ä’ pásztorok, a kik nékünk új hirt mondanak. Märt nem gyüttünk mink titekät níznyi, hanem Bötlähämet üöríznyi, – az angyaltul küldättünk, hogy azt megüörizzek.

ELSŐ PÁSZTOR (jő.)

Szalannás juó ästiét ä házi gazdának. Ime! hol vagyok, älväsztettäm pajtásomat, azt gyüttem käräsnyi, dä minäkälüöttö föltalálom, füőhajtom kulacsomat, megkuostulom dicsüő somlai boromat (iszik.)

MÁSODIK PÁSZTOR (jő.)

Töpörtüős juó ästiét ä’ ház urának! Látom pajtás, te csak hajtogatod üres kulacsodat, dä nem várod meg kädväs pajtásodat. Tudod ién hegyäkät, vüögyäkät járvo kärästäläk, miég megtaláltalak, nem tunnál-e hirt mondanyi arrul ä megörägedett üös atyánkrú?

ELSŐ PÁSZTOR.

Dä bion tudok, oda kü pällüli päníszes szakállát, sírva hajtogattya üres kulacscsát.

ANGYAL, KATONA, KÉT PÁSZTOR (énekelnek.)

Juó napot Mária,
Istännäk szänt annya,
Märt üdvössiget szültiél
Jiézus annyává lettiél,
Áldott vagy, boldog vagy!
Mi is dicsirätet mongyunk ü néki?
Mit adgyunk hát néki?
Ajándiékot kiki,
Hogy kédvit találhassuk,
Kis Jiézust mégláthassuk,
Egy báránt, egy sajtót –
Illen szegíny pásztoroktúl ölíg lesz
Talán miég az aranynál is többöt tesz!

ELSŐ PÁSZTOR.

Äj pajtás, pajtás, már kiläncz, tíz uóra fälié jár äz idüő, juó vuóna az ijjeli nyugalom.

(A két pásztor erre lefekszik a földre és horkolva alszik.)

AZ ANGYAL (énekli.)

Gloria, gloria, gloria, in excelsis Deo!
Surgyite (surgite) pastores!

PÁSZTOROK (álmosan.)

Ide bion ne szurgy, mär’ visszaszurlak!

ANGYAL.

In Bötlähäm fugite, Jesum natum salutando cantate!

PÁSZTOROK (álmosan.)

Nincs näkünk gantárra valuó päniszes pinzünk.

KATONA (énekel.)

Käljätäk föl pásztorok, pásztorok,
Ime nagy csudát láttok,
Hol angyalok inekűnek,
Glóriákat kiáttanak,
Bötlähämbä siässünk, siässünk
Ale-alelujah!

A KÉT PÁSZTOR (énekel.)

Bár csak elüőbb fölíbrättäm vuóna,
Dä lásd pajtás mast állottam tapra.

(Felállanak és tánczolnak.)

Má’ ríg csöndűt ä’ fülämbä
Az angyal mondáso,
Hogy kis Jiézus szülätett
Rongyos istálluóba.
Oda mennyi vagyon bátorságom,
Rämillem hó’ kis Jiézust meglátom.
Gyärä pajtás mennyünk äl,
Te is lehätsz társom,
Véläm van juó dudásom
Má’ rígi bujtárom.

KATONA.

Aj pajtás, pajtás, álom-e vaj látás, a mikät hallottam, nyilván csodálkoztam, a na’ filälem miá nem magyarázhatom!

KORIDON (kivülről.)

Pásztorok, pásztorok! mit csäläkettätek,
Hó’ juhaitokrul megfälädkeztätek?

PÁSZTOROK (éneklik.)

Mi bion nem fílünk,
Kár nékül älílünk.

KORIDON (kivül énekel.)

Hallátok? uj hirt mondok,
Pásztor barátim! na’ dolgok
A jászolná’ törtíninäk,
Hol angyalok íneklinäk;
Tán füő pásztor szülätett,
Istän bárányává lett.

PÁSZTOROK.

A bűn iés a szärätät Illänekät älkövät.

KORIDON (benyitja az ajtót és beesik.)

Itt is älästäm hát az ajtuó tapába?! Husos, kuóbászos juó ästiét a házi gazdánok; látom, kädväs pajtásim, ti megvattok?

KATONA.

Mi megvagyunk, hát te vín Koridon hová indútá’? talán az angyaltul intést vettiél s välünk akarsz gyünni. Dä te vín Koridon tudsz-e imádkoznyi?

KORIDON.

Tuók biz’ ién päräczet porczogatnyi, meg egy juó kulacs somlai bort föhajtanyi, ha nem hiszitek, tegyítek meg vélem azt a pruóbát, maj’ äljárom kädvämre azt a dudás nuotát, szílläl szuórom rúlam äzt ä szüörös bundát. Vaj inkább ä hälett mongyunk a házi gazdának egy szíp víg nuotát.

MIND (énekelnek.)

Pásztor társim, mit hallottam
Igaz-e, valuó-e?
Gyärtek väläm Bötlähämbä
Kiérdezzek, úvvan-e?
Hogy egy szűz az éjtszakán
Fiacskát szűlt a sziénán;
János, Palkuó, Bänczä, Istuók
Juhászok, bujtárok,
Zárgyátok bä na’ szaporán
Az aklot, pajtások.
Mizäs, mákos, turuós läpint
Siässätek sütnyi,
Hogy ha vélünk Bötlähämbä
Älakartok gyünnyi.
Palkuó, tüötsd meg kulacsodat
Fris tiéjjäl, idessäl,
Hó’ ne mennyünk annyi füödrä
Üräsän, üräsän.

Elsüöbä is a kis Jiézust álgyuk siätsiéggäl,
Täjät, mizät adgyunk näki kädväs idessiggäl.
Nosza tehát vigadgyunk, vigadgyunk.
Vig örömöt kiáltsunk,
Tälläs szivväl lilekkäl
Urankho’ folamodjunk.
Mennyországba jer pajtás, jer pajtás,
Ottan leszen juó tartás,
Sör, bor mint tänger,
Ott ihatik az ämber,
Egyik angyal trombitál, trombitál,
A második furuglál,
A harmadik tánczot jár,
Nosza tehát indullunk, indullunk,
Hogy Bötlähämbä älgyussunk.
Dicsírtässík az ur Jiézus Kristus!
Mindörökké. Amen! – (Mind el.)

(Torkos Sándor gyüjt. Göcsej.)

2.

(A játszó személyek: három angyal, hosszu fehér ingben, mely szalaggal föl van diszitve, és egy püspöki sapka; egy katona, kinek neve itt Heródes, szép magyar huszár-öltözetben; négy pásztor, kiforditott bundában, bojhos sapkával bundadarabból s bottal. Az öreg, csepűből készűlt szakállat és bajuszt visel.

A Betlehem egy két tornyu, papirból vagy vászonból készűlt és festők által kiczifrázott ház. Ez többféle.

A jelmezeknél arra törekednek, hogy minél czifrább legyen.

A személyzet megáll a pitvarban a Betlehemmel együtt, Heródes kopogtat s egy angyal bemegy.)

HERÓDES.

A király Krisztusnak megjelenéséről,
E világra való szent születéséről,
Bűnös emberekhez eljöveteléről
Illik hát mindnyájan értekeznünk erről.
Mert született Krisztus, e világnak ura,
Kinek e városban nem vala hajléka,
Sem fris palotája, sem királyi háza,
E világmód szerint, nem vala nyugvása,
Kinek az ő vállán nagy uraság vagyon,
Fejedelemségre hatalma ily nagyon.
Elérkezett hozzánk, hogy megszabaditson
Bűnös rabságunkból, hogy minket megváltson.
Sírjál, oh hát sírjál Sionnak leánya,
Mert jászolban fekszik az isten báránya.
Siralmas szemeit a Krisztusra hányja,
Ha nem soká lészünk véle is igy szemben,
Felviszen magával végre az egekben.
Szivesen kivánom.

ANGYAL.

Mostani bátor beszédünkről bocsánatot kérünk,
A nagy nemes Betlehemmel tisztességet tészünk,
Kérjük alásan, ha terhökre nem lészünk.

(Ha megengedtetett a bemenetel, ezek kimennek s mindnyájan énekelnek kivűl:)

Örömet hirdetek nektek
Minden nemzetnek,
Mert született Betlehembe’
Egy kis gyermekcse,
Jászolban, pólában.
A’ barmok közt, oh de fázik!
A jászolban szénán nyugszik,
Édes Jézusunk, kedves Megváltónk,
Édes Jézusunk, kedves Megváltónk.

(Két angyal beviszi a Betlehemet; egy angyal és Heródes kiséri. A szoba közepére egy székre leteszik s mindkét végénél kettő áll; énekelnek:)

Kis Jézus! ki értünk születtél,
Jászolban szúró szénán lettél!
Betlehem! élet forrása!
Dávid királynak városa,
Im Betlehem, kis Betlehem
Pastores regis angyalóra,
Natus es kivűl, natus nobis cantas,
Im Betlehem! kis Betlehem!

ELSŐ JUHÁSZ (jő.)

Békeség tinektek, kedves jó barátim! talán Betlehemben utam tévesztettem; a kosok és kecskék mind eltévelyedtek. Mindaddig kolompolom az ajtót, míg Iván társam, jó pajtásom, uj hírt nem hoz nékem. (Üti az ajtót.) Hű! ki vagy? ki!

MÁSODIK JUHÁSZ (jő.)

Jó szerencsét Fedor pajtás! micsoda búbánat emészti szivedet? talán a múlt éjjel juhaid eltévelyedtek?

ELSŐ JUHÁSZ.

E mai napon sem mondtál annál igazabbat; hanem mindaddig kolompolom az ajtót, míg Iván társam, jó pajtásom, uj hirt nem hoz nékem. (Üti az ajtót.) Hű! ki vagy? ki?

HARMADIK JUHÁSZ (jő.)

Andrána! kedves jó barátim, talán nem is tudjátok, merre jártam a tegnapi napon az öreggel?

MÁSODIK JUHÁSZ.

Merre?

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem csára, nem balra, hanem arra, a merre az ó-testamentomi bornak egy pénzen mérik itczéjét; hanem nem szánom bánom torkunkat, vegyük elő kulacsunkat, üljünk le és vigadjunk.

MINDHÁROM JUHÁSZ

(a padozathoz verdesi botját, egyszerre vontatva mondják):

Egészséggel Sándor pajtás; oly erős légy, mint Nagy Sándor; duj, duj, duj.

MÁSODIK JUHÁSZ.

Hát az öreg hol maradt?

HARMADIK JUHÁSZ.

Az öreg, az ő öregségének miatta, nem tudott utánam tetyegni, tötyögni, a nagy hófuvásokban fennakadozván, hanem mégis majd megpróbálom, egy füttyentésemre, vagy egy kocczantásomra, bejön-e vagy sem? (Üti az ajtót.) Hűj! ki vagy? ki?

ÖREG JUHÁSZ

(jő, meggörnyedve, reszketve; ha tisztességes uri háznál vannak, ezzel megy be.)

Dicsértessék az ur Jézus Krisztus! áldott légyen az égnek királya! hipp! hopp! hol veszem én itt magamat, hol hordom fáradt lábaimat? hegyeket, völgyeket bejártam, pásztortársaimtól is elmaradtam; hanem azért is rákezdem keserves nótámat, hogy feltalálnám pásztor-pajtásimat. Hanem adjátok ide azt a lágy harapást, hadd harapjak egy keményet (itt a fogát rá csettegteti). Oh be keményet haraptam, kitört a fogam, adjátok ide azt a kulacsot, hadd engeszteljem ki a fogam ágyékát. (Egy juhász átadja, s az öreg a fenekét megszívja.) Ezen átkozott hideg befagylalta, tegyétek az asztalra, majd kiengeszteli a háznak gazdája. (Oda teszik s némely helyen megtöltik borral.)

(Ha közönséges háznál vannak, akkor ezt az öreg elhagyja, és itt kezdi):

Juj! nem fagy idekint, nem, csak csikorog; ti disztelen kutyák! idebenn zesztek és zisztok, dorbézoltok; az öreg Matyus apátokról keveset gondoltok; kapnátok fel a sós vajas alját, mikor legmelegebb!

HARMADIK JUHÁSZ.

Tyhű! be disznó ember kend öreg apám!

ÖREG JUHÁSZ.

De ha kapom ezt a juhteringettét, úgy közzétek verek, mint hajdan szélylyelvert az isten a zsidó nemzet közt.

HARMADIK JUHÁSZ.

Laskodj kása, ne pötyögj!

ÖREG JUHÁSZ.

Hogy ne boszankodnék! gondolják meg a tekintetes urak; mikor másfél-száz bárányomnak csak a gyapja maradt!

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem volt az annyi, öreg!

ÖREG JUHÁSZ.

Ugyan hát mennyi volt, te kutyafejü fiam?

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem volt több tizenötnél.

ÖREG JUHÁSZ.

Oh ne tréfálj velem; a guta is majd megüt mérgemben! Mégis több volt az, gyönyörű gyermekem.

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem volt több tíznél.

ÖREG JUHÁSZ.

Oh ne tréfálj velem, a guta is járja a nadrágom fenekét. Még is több volt az, gyermekem.

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem volt több ötnél.

ÖREG JUHÁSZ.

Oh, ne tréfálj velem, hiszen fiam, ötnek a kis baltám is utána hajitottam; még e mái napig is oda van; hanem adjátok ide azt a lágy harapást, hadd harapjak le keményet (itt a fogát rá csettegteti.) Oh be keményet haraptam, kitört a fogam, adjátok ide azt a kulacsot, hadd engeszteljem ki a fogam ágyékát (egy juhász átadja, az öreg a fenekét megszívja) ezen átkozott hideg béfagylalta, tegyétek az asztalra, majd kiengeszteli e háznak gazdája (oda teszik s némely helyen megtöltik borral)

MIND A NYOLCZAN (énekelnek.)

Titoli, Bátori, bojtárom,
Vedd a botot a kezedbe,
Jere velem Betlehembe.
Titoli, Bátori, bojtárom,
Nosza tehát hagyjuk itt, hagyjuk itt
A nyájat és csordát,
Betlehembe induljunk,
Muzsikával ballagjunk.
Vidd András sípodat,
Te Jancsi dudádat,
Én viszem furulyámat
Alle, alleluja, alle, alleluja.

ÖREG JUHÁSZ.

Oh Jézus! kegyelem király országa!
Ez jó hírt egy fő angyal prédikálja
Elsőben is mezei pásztoroknak,
Nem e világi bölcs doktoroknak!
Oh! mért vagytok hát ily álmosok?
Nem tudjátok, hogy született
Megváltó úr Jézus Krisztustok,
Jertek hát ti is angyalok!
Jertek ti is pásztorok!
Imádjuk ezt a megváltó született Krisztust.

MIND (énekelnek.)

Midőn a szűz magzatját,
Jászolban siró fiát
El akarja altatni
S így énekelvén néki:
Oh élet! oh napfény!
Oh édes Jézusom, oh édes Jézusom!

ÖREG JUHÁSZ.

Na de édes gyermekeim, hadd lássam meg, mit hoztatok az Ur-Jézusnak?

ELSŐ JUHÁSZ.

Egy juhot.

MÁSODIK JUHÁSZ.

Egy bárányt.

HARMADIK JUHÁSZ.

Egy sajtot.

ELSŐ JUHÁSZ.

Hát kend, édes öreg apám, mit hozott az Ur-Jézusnak?

ÖREG JUHÁSZ.

Én is majd csak viszek valamit; de hova megyünk?

ELSŐ JUHÁSZ.

Betlehembe.

ÖREG JUHÁSZ.

Soha sem voltam én ott! megijedek én ott!

ELSŐ JUHÁSZ.

Ne félj öreg! légy bátor!

ÖREG JUHÁSZ.

Oh Ádám apánk, szent Habakukk! jőjj el segitségül! (Két juhász karon fogja az öreget s vezetik a Betlehemhez.) Ez az a Betlehem? be szép!

ELSŐ JUHÁSZ.

Ez. De mégis, mit hozott az Ur-Jézusnak?

ÖREG JUHÁSZ.

Egy pár gerliczét.

ELSŐ JUHÁSZ.

Hová tette?

ÖREG JUHÁSZ.

Elrepült!

ELSŐ JUHÁSZ.

Merre?

ÖREG JUHÁSZ.

Erre! (Megüti egynek a fejét.)

MIND (énekelnek.)

Szent, szent, szent, szent az isten a mennyben
És áldott ő dicsőségében,
A ki mostan született,
Jászolba behelyeztetett,
Jászolban, pólában,
Hideg istállócskában,
Bé vagyon takargatva,
Posztócskával pólálva.
Jaj szegény, jaj szegény!
Jaj szegény de fázik!
Könnyeitől ázik,
Jaj szegény, jaj szegény,
Nincsen néki párnája,
Sem czifra nyoszolnyája,
Csak széna a lágy párna,
Barmok szája melegitő kályhája,
Ökör, szamár lehelleti reája,
Ökör, szamár lehelleti reája.

ÖREG JUHÁSZ.

Na édes gyermekeim, már most hadd lássam meg zsiros babos tarisznyámban levő órámnak azt a kis puntusát (a másiknak orrára teszi az ujját.)

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem azt a kis puntusát, hanem azt a kis numerusát.

ÖREG JUHÁSZ.

De hát a mint látom tizenkettedfél az óra, a nyugalomnak ideje volna; ti angyalok vigan mulassatok, ti pedig pásztortársim, jertek aludjatok! (Az öreg harmadmagával lefekszik, egy juhász fenn van.)

EGY JUHÁSZ (énekel.)

Pásztorok, pásztorok,
Beh elaludtatok,
E sok juhnyáj mellett
Csak magam’ hagytatok.

De csak aludjatok,
Mert fenn van a Fedor,
Ne féljetek a kártól,
Sem a farkasoktól.

Im látom uraimék, hogy az álom erősebb nálamnál, mert még ma egy dolgot akartam véghez vinni, de az álom nem engedi, hanem majd magam ledűlök pásztor pajtásimhoz. (Lefekszik s horkolva alusznak.)

AZ ANGYALOK S HERÓDES (énekelnek.)

Mennyből az angyal
Lejött hozzátok
Pásztorok, pásztorok!
Hogy Betlehembe
Sietve menvén
Lássátok, lássátok:
Az isten fia,
A ki született
Jászolban, jászolban,
Jászolban fekszik,
Szépen aluszik
Valóban, valóban.
Mondá a pásztor,
A ki legelső
Közűlünk:
Menjünk mindnyájan
Köszöntésére
Botokkal, botokkal.
Vivének néki
Szép ajándékot
Magokkal, magokkal. Egyik egy juhot,
Másik egy bárányt
Vivének néki,
Harmadik tejet,
Negyedik hozván
Egy sajtot.
Ezeket hozván,
Jó napot mondván
Krisztusnak, Jézusnak,
Ezeket hozván,
Jó napot mondván
Krisztusnak, Jézusnak.
Gloria! (letérdepelnek; egy csenget)
Énelesszel szúz dea
Szurd-ide (keresztbe teszik az angyalok a kardot) pastores
Surdide pasztores.

ÖREG JUHÁSZ (álmában.)

Ide szúrsz? ide bizony nem szúrsz, mert majd visszaszúrom.

(A fennebbi éneket gyakran felcserélik a következővel):

Dormierosal, votes formosat
Oh Krisztus Jézus világ szerelme
Én teelőtted most esem térdre.

(Letérdelnek s a kardot keresztbe teszik.)

Aludjál én Jézusom!
Nyugodjál én megváltóm!
Kérjél egy szót, krisztel egy szót.

ELSŐ JUHÁSZ (közbe szól.)

Hallod pajtás, uj hirmondás.

(Énekelnek tovább.)

Angyalok énekelnek,
Pásztoroknak hirdetnek:
Hogy uj király született,
A mely régen nyeretett
Ti idvességtekre.

A JUHÁSZOK MIND (fekve énekelnek.)

Örvendezzünk és vigadjunk,
Szép dicséreteket mondjunk.
Igaz Messiás! igaz Messiás! igaz Messiás!

ELSŐ JUHÁSZ (fekve énekel.)

Pásztorok! keljünk fel!
Betlehembe menjünk el,
Betlehembe!
Itt meglátjuk Urunkat,
Mint kegyes megváltónkat.

Fáradságunk őérette ne sajnáljuk.
Talán még az éjtszaka is feltaláljuk.
Na már meglelvén, mit vigyünk neki?
Egy juhot, egy bárányt,
Ilyen szegény pásztoroktól elég lészen,
Talán még az aranynál is többet tészen (felkel).

MÁSODIK JUHÁSZ (fekve énekel).

Kelj fel öreg! társaddal, társaddal.
Ne aludjál!
Hogy midőn Betlehembe
Már indulnál.
Itt meglátjuk Urunkat, a Jézuskát,
Ki értünk született, istennek szent fiát (felkel).

HARMADIK JUHÁSZ (fekve énekel).

Ne lármázzál Fedor! pajtásiddal,
Hadd aludjam kedvemre ez utban.
Felkelek, elmegyek, ezt meghigyjed,
A kisdednek egy sajtot is majd elviszek.

Kelj fel öreg! angyal szól, Krisztus született, kakas kukorikol. Jer Betlehembe, vess keresztet magadra (felkel).

ÖREG JUHÁSZ (fekve).

Micsoda, micsoda Kristóf született? kakas kukorikol.

HARMADIK JUHÁSZ.

Nem Kristóf, édes öreg apám! hanem az Ur Jézus Krisztus.

ÖREG JUHÁSZ.

Felkelek, de el is szaladok.

MIND A HÁROM JUHÁSZ (egyszerre.)

Csapófát az öregnek! (Emelgetik botjokon.)

ÖREG JUHÁSZ.

Ez ám a fris legény, a kit csapófával emelgetnek (felkel).

A JUHÁSZOK (énekelnek).

Csorda-pásztorok, midőn Betlehemben
Csordát őríznek éjjel a mezőben,
Isten angyali jövének mellejök,
Nagy félelemmel telék meg ő szivök.
Ne féljetek pásztorok, pásztorok,
Örömet hirdetek!
Mert született már nektek,
Kit megjövendöltetek,
Egy szűznek méhében,
Szűzön szült vérében
Megváltó Krisztustok.
Alle, alleluja, alle, alleluja.

ÖREG JUHÁSZ.

Oh Jézus! kegyelem király országa
Immár Heródes király szivét szállja
Erős szándék, hogy téged megöljön,
Holott országoddal eltörüljön.
De mivel szerette isten e világot,
Felnevelt számára egy szép szál virágot,
Mely az Ur lelkével illatozik,
Mert háló-eszközt mulatozik.
Pásztoroknak jelent angyali sereg,
Mondván: szivetek oh! mért kesereg?
Békeség e földön! ne féljetek,
Uj hirt mondok nektek, mely örömetek.
A megtartó Betlehemben
Itt levén, lehettek véle szemben.
A kinek a mennyei föld királyi széke,
Itt egy istálló szállása nékie;
Hagyd itt a barmot, jászolt, istállót.
Itt száll Jézusom, karjaim készek.
Imhol van a fejem, itt hajtsd le fejedet.
Csodáld, hogy e mennyei föld teremtője
Jászolban fekszik, nincs rendes bölcsője.
Csodáld, hogy e bűnös tutorra szorúlt,
Ki előtt minden angyal leborúlt.
Jertek ti is angyalok, jertek ti is pásztorok,
Imádjuk ezt a megváltó ur Jézus-Krisztust.

MIND (énekelnek).

Szűz Mária e világra
Nékünk szent fiát hozta,
Ur és isten, most közöttünk fekszik
S együtt vigadjunk,
Mert az égi madarak
És az erdei vadak
Őtet imádják és magasztalják,
Őtet imádják és magasztalják.

ÖREG JUHÁSZ.

Na édes gyermekeim, egy igen-igen nagyot hazudnék, ha el nem hinnétek.

ELSŐ JUHÁSZ.

Hadd halljuk!

ÖREG JUHÁSZ.

Ha én Bécsben király lehetnék, minden nap háromszor hájas piritost ennék, felkötném szőrös bocskoromat, megtéritném a juhom. Bezzeg, bezzeg, visszaforditnám az ilyen nagy szamaraimat.

ELSŐ JUHÁSZ.

Szamár kend öreg!

ÖREG JUHÁSZ.

Szamár vagy te! ebanyád!

ELSŐ JUHÁSZ.

Még én annál nagyobbat is tudnék hazudni.

ÖREG JUHÁSZ.

Hadd halljuk hát, fiam.

ELSŐ JUHÁSZ.

Sokat jártam e világon, sokat háltam szalmazsákon, repűltem tarka szamáron, nyargaltam füles bagolyon; de hogy én ezeket mind próbáltam, Sámsonban, abban a hires királyi városban is azt dudáltam: Kankon üres a korsó, nékem nem kell az a fekete fene zsuzsokos lencse, borsó.

ÖREG JUHÁSZ.

Hahó fiam! én annál nagyobbat is tudnék hazudni.

ELSŐ JUHÁSZ.

Hadd halljuk.

ÖREG JUHÁSZ.

Felmentem egy igen-igen kis nagy fára, ráztam a diót, hullott a mogyoró, aztat ketté haraptam, annak a hajából csónakot csináltam, azon usztam át azt a kerek kis tisztát.

ELSŐ JUHÁSZ.

Nem a tisztát apám, hanem a Tiszát.

ÖREG JUHÁSZ.

Ugy, ugy, édes fiam, a Tiszát.

ELSŐ JUHÁSZ.

Hajh! édes öreg apám! én még annál nagyobbat is tudnék hazudni.

ÖREG JUHÁSZ.

Hadd halljuk.

ELSŐ JUHÁSZ.

Bémentem egy igen-igen kis nagy házba; láttam, tálalták a lencsét, törték a gombótát, magam is ugy jól laktam borsós káposztával, szint’ ugy csereg, csattog a korpaczibere a hasamban.

ÖREG JUHÁSZ.

Hajh! édes fiam, én még annál is nagyobbat tudnék hazudni.

ELSŐ JUHÁSZ.

De nem a hazugság körűl már öreg!

ÖREG JUHÁSZ.

Ugyan hát mi körűl?

ELSŐ JUHÁSZ.

Tudja-e kend, mikor elhajitotta azt a kis nagy baltát az után a sárga kukora bárány után?

ÖREG JUHÁSZ.

Tudom hát; hisz ha elhajitottam is, majd kikerűl tavaszszal a hó alól, ha csak a nyele is.

ELSŐ JUHÁSZ.

Igen, de mi velünk olyan pásztor-ember nem társalkodhatik, a kinek kis nagy baltája nincs.

ÖREG JUHÁSZ.

Evvel köszönitek meg, hogy Jéruzsálemből erre a szent földre hoztalak benneteket?

A JUHÁSZOK MIND.

Fogjátok meg, lökjétek ki az öreget, ne hálálkodjék (ki akarják lökni.)

ÖREG JUHÁSZ.

Ne bántsanak! inkább kérek! (Egy juhász vezeti, az öreg a perselyt tartja.) Na édes tekintetes nagyságos uraimék, az én átkozott czimboráim nem szenvednek kis nagy balta nélkül (rázza a perselyt); akár arany, akár ezüst, akár banknóta, mindent elveszek. (Sorra jár s visszatér a juhászokhoz.) Szerettek most, ugy-e?

MIND (énekelnek.)

A mennyei szent városnak
Gyöngy kapui felnyilnak:
Oh Jézusom, szerelmesem,
Légyen hozzád gyors menésem!

Jézus egy szűztől született,
Szúró szénára fektetett:
Oh Jézusom, szerelmesem,
Légyen hozzád gyors menésem!

Jézus ágyán nincsen paplan,
Jaj de fázik az ártatlan:
Oh Jézusom, szerelmesem,
Légyen hozzád gyors menésem!

(Ha borral kinálják őket, Heródes és az angyalok egy dictiót mondanak s isznak.)

HERÓDES.

Egészséggel! bokrétámnak első pillangója,
Az Uristen áldása maradjon e házra,
E háznak gazdáját az Uristen éltesse sokáig,
Ellenség vérében ne járjon bokáig,
Az Uristen éltessen mindnyájunkat sokáig (iszik).

ELSŐ ANGYAL.

E háznak gazdája, ki az Urat áldja,
Mennyekben legyen örökös lakása (iszik).

MÁSODIK ANGYAL.

E háznak gazdáját az Uristen éltesse sokáig,
Koronát hordozzon fejében holtáig,
Az Uristen éltessen mindnyájunkat sokáig! (iszik.)

HARMADIK ANGYAL.

Én is, mit társaim mondának jó szívvel,
E ház gazdájának kivánom lélekkel (iszik.)

ÖREG JUHÁSZ (a juhászokhoz.)

Danoljátok el az én nótámat!

JUHÁSZOK (dalolnak s tánczolnak.)

Felkölt Fédor nagy álmosan,
Fésűletlen, nagy borzasan,
Száll a hegyről lefelé,
Bocskorát is elejté.

ÖREG JUHÁSZ.

Nosza hát legények, szálljunk innen tovább, mert még ezt a nemes Betlehemet másutt is várják; jól tudjuk, hogy egy forint száz krajczárból áll, ha mink azt elvesztjük, nekünk lesz az nagy kár.

MIND (énekelnek).

A nap derűl,
Hajnal kerűl,
Már a szabott óra cseng.
Már minden sor,
Minden bokor
Lassu marssal zeng,
Már mi innét ha elmegyünk,
Valahára visszatérünk,
Ugy-e bizony, társ?
Nosza pajtás fogd az ajtót,
Csak hamar a kilincstartót,
Hátra tekints,
Semmi baj nincs,
Innen haza, márs! (Elmennek.)

(Szathmáry Károly gyüjt. Debreczen.)

3.

(Tájszólás szerint.)

(A Betlehemmel járó gyermekek, illetőleg már suhanczok, számra nézve négyen vannak, kik közűl egy angyalnak neveztetik, a többi pedig Maksusnak). A Maksus általános megnevezés mellett még minden egyes Maksusnak külön neve is van, t. i. az első Tütüre, a második Bandi, a harmadik pedig Peti. – Ezek, mielőtt a Betlehem-járásra indulnak, otthon az illető ruhákba felöltöznek, a mi abból áll, hogy az angyal szép fehér inget s gatyát húz fel, vállairól fehér kendő omlik alá, fején pedig aranyos és más egyéb színes papirokból ragasztott süveg van, mely a püspöki főveghez hasonlít; a Maksusok pedig bőr sapka- és kifordított subában jelennek, mint afféle pásztorok. – Útra induláskor az angyal egy papirosból készitett templomot vesz kezébe, a melyben belűlről gyertya ég és annak fényénél látható nehány kifaragott bárány, a jászolban fekvő kisded Jézus, a boldogságos szűz Mária és sz. József. Az elindúlás pedig történik az esteli órákban. Midőn valamely házhoz belépnek, a pitvarban (konyha) mindnyájan éneklik:)

Csorda pásztorok, midőn Betlehembe’
Csordát őríznek éjjel a mezőbe’:
Isten angyali gyüvének melléjök,
Nagy félelemme’ telék meg ű szívük.

(Tütüre és az Angyal a szobába mennek, ez utóbbi a Betlehemet, a kezében vitt templomot, az asztalra teszi.)

TÜTÜRE (bizonyos hanglejtéssel).

Álom-ė vagy látás, azt mėg nem foghatom,
Mit ér az én szivem, ha nem tapasztalom;
Van két pajtásom, az sötét szögletbe’.

Gyere bė te vin Korėdon! (az utóbbi sor mondása közben botjával az ajtót megkopogtatja.)

BANDI (lomhán bedöczög).

Gazda, gazdaasszony, készítsd a házadat,
Sok szakállás vendég szájja udvarodat.
Sűt, főt lėgyen ėlég, mert mėgėszik azok.
Van még ėgy pajtásunk az sötét szögletbe’.

Gyere bé te vín Korédon! (botjával az ajtón kopogtat.)

PETI (bevánszorog.)

Szallonnás jó estét! Szerelmes gazduram!
Juhaink mögvannak, ėgy csėpp kárunk sincsen,
Szép göndör gyapjaik hátukra hajlanak,
Giliczék és bagjok mind akolba’ vannak.

MIND.

Fekügyünk lė pajtás vagy a szép lyány mellé vagy a szék-láb mellé, – de mégis legjobb lėsz a fő’dre (a pásztorok lefekszenek).

ANGYAL

(a Betlehem tornyában levő csengetyűvel folytonosan csengetve.)

Frigyonfoszt tragyisz angyelorum,
Maluz eszt in egla coelorum,
Eti peti pásztor eszt,
Fragye szui kortu eszt. Glória!

TÜTÜRE.

De jó vóna a hasamba ėgy tal túrús haluska, ha vóna!

ANGYAL (nyujtott hangon).

Glória!

BANDI.

Jaj de nagyot f...tt a nyakamba a gólya!

ANGYAL (mint előbb.)

Glória!

PETI.

Mėgakatt a palláson a gazdasszony lába a koréba!

ANGYAL.

Gloria! Gloria! Gloria!
In excelsis Deo!
Kejjettėk fő’ pásztorok
Örömet hírdetėk,
Mert mai nap születėtt,
A kit megjövendőltek,
Ėgy szűznek méhibű’
Szűznek szűz véribű’
Mėgvá’tó Jézusunk. Alle- Alleluja!

TÜTÜRE (föltápászkodik s énekel).

Kejj fő Peti! kejj fő! mert lėváglak,
Nézd mėg juhaidat hun sétá’nak,
Most láttam két farkast a pusztába’
Juhaid keresik, majd mėgėszik.
Kejj fő Korédon!
Majd nagyot ütök a farodon.

BANDI (felugrik).

Hopp isten jó napot, de nagyot ugrottam, majd kitört az üstököm. Pajtásom keresėm, de mėg nem lelhetėm. Gulyások mógyára majd ėgyet fütytyentėk, majd talán előgyün. Kejj fő vén Korédon, majd végig nyujtok a farodon!

PETI (a földön mozgolódva dörmögi.)

Mit beszé’sz te meszes üstökű,
Lepjėn mėg ėgy nap harminczkét tetű,
Akkora mint ėgy kesztyü.

TÜTÜRE, BANDI

(botjokkal emelgetik a tápászkodót, ki majdmajd orrára bukik).

Eme’jük szögín öreg apánkat, mert nehéz a v...ga.

PETI (mentegetődzve.)

Ugyan mé’t bántjátok ezt a szögín öregėt, mikó’ sė éjje’ sė nappá’ nem alszik, tehát hajnalba jó’ esik neki az álom. – Hozzátok bė azt a vasvillát, hagy feszigetėm fő’ a szėmėm kupáját, a kemėncze tetejére, a sűtt kóbászra.

TÜTÜRE (a Betlehem ajtajához megy.)

Üdvöz légy kis Jézus, születėtt Mesiás!
Hoztam fő’ségėdnek ėgy kanta vajacskát,
Maj’ jó lėsz a sován bűtre.

BANDI (a Betlehem ajtajához megy).

Üdvöz légy kis Jézus, születėtt Mesiás!
Hoztam fő’ségėdnek ėgy kerek sajtocskát,
Maj’ jó lėsz a sován bűtre.

PETI (a Betlehem ajtajánál)

Üdvöz légy kis Jézus, születėtt Mesiás!
Hoztam fő’ségėdnek ėgy göndör báránykát,
Maj’ jó lėsz a szőre nadrágnak, a bűre bocskornak.

MIND (énekelve.)

Szaporán kejjetėk fő’ bujtárok,
Az angyal azt mondta, hallottátok,
Üdvözítőt ma maj’ láttok.
Vele eggyütt imágygyátok.

(Az angyal nélkül éneklik hárman.)

Az’ sė tugygyuk, gazda, merre mėnnyünk,
Még is csak sürget kê, hogy siessünk.
Angyal szavábúl értėttük
Születését Betlehembe’.

TÜTÜRE (énekelve.)

A mit lėhet, viszėk én tejecskét.

BANDI (énekelve.)

Én is viszėk sajtot és kėnyérkét.

PETI (énekelve.)

Én viszėk ėgy báránykát,
Kive’ jó tartjuk szent annyát.

MIND (énekelve.)

Üdvöz légy kis Jézus, kis királyunk!
Kit a szeginsígbe fö’talá’tunk,
Vėdd kedvesen ajándékunk’,
Légy mindėnkor mi ó’talmunk!

(Ekkor a maksusok, mintegy indúlandók, körben forogva félig énekhangon mondják.)

Gyerünk
Mėnnyünk
Az új király Betlehem várossába’
Ott fekszik a jászo’ba’,
Szénán, szalmán nyugodva.
Édės Jézus
Tőlünk nė fuss,
Mėg nė útájj bennünket,
Nėkėd adjuk szívünket,
Fölajájjuk lelkünket.
Ypsilon,
Mindėn embėr ugorjon,
Sánta varnyú maradjon.

AZ ANGYAL.

A pásztorok ily nagy világosságtú’ mind mėgijettek,
Gábriel angyal bátorítá őket, hogy nė féjjenek.
Azért mink is mindnyájan
Jézust szívbű’ magasztalván:
Üdvöz légy,
Áldott légy
Mennyei királyunk,
Édės Jézusunk!

MIND (énekelve.)

Mostan kinyí’t ėgy szép rúzsa virág,
A kit régėn vár az egész világ,
Betlehembe’ kibimbadzott ző’d ág,
Király nembű’ méltóság. :|:

Még sė talá’t szállást a városba’,
Maradása kivűl a hostyába,
Mer’ lakosok inkább az urakon
Kapkodnak mint Jézuson.

Szűz Mária így kesereg sorsán,
Szent Józseffe’ szent fiát a’tatván,
Nyugszik véle csak ėgy kevés szénán,
Szömibű’ könyv csurdúlván.

(Menet közben éneklik mindnyájan.)

Elindúlának és el bejutának,
Szűz Máriának jó napot mondának.

Mėnnyetėk el bė gyorran a városba,
Ott talájjátok Jézust a jászolba’.

Isten álgya mėg a háznak gazdáját,
Ökrit, szamarát és mindėn jószágát!

(Csaplár Benedek gyüjt. Csongrád vidékéről.)

4.

ANGYAL.

Mennyből az angyal lejött hozzátok, pásztorok, pásztorok!
Hogy Betlehembe sietve menvén, lássátok, lássátok
Az isten fiát, a ki született jászolba’,
Mellette vagyon az ő szent anyja Mária.

ELSŐ PAKULÁR.

Vedd rád pajtás a bundát,
Te Geczi a furulyát;
Én is viszek sajtocskát, –
Tejet, túrót, vajocskát
Vigyünk Jézuskának!

MÁSODIK PAKULÁR.

Ezt adjuk anyjának,
Főzelékűl fiának,
Édes megváltónknak.

ELSŐ PAKULÁR.

Fúdd András sípodat,
Te Jancsi dudádat.
Báránykával, Jancsikó, Jancsikó
Menj bé te előre.
Malasztit maginkra,
Áldásit nyájinkra
Kérjed s mezeinkre.

HARMADIK PAKULÁR.

Pásztorok keljünk fel,
Hamar induljunk el!
Siessünk, ne késsünk!
Fáradságot ő érette ne sajnáljunk,
Talán még az éjjel is reá találunk. –
Betlehem városába’
Rongyos istálócskába’
Fekszik széna- szalmába’,
Ponyvába
Be vagyon takargatva.

ELSŐ PAKULÁR.

Jaj szegény mint fázik,
Könyeitől ázik.

MÁSODIK PAKULÁR.

Adjuk át e bárányt, talán elég lészen,
Talán még az aranynál is többet tészen.

(Gyulai Pál gyüjt. Erdély, Csomafája.)

5.

(Játszó személyek: Angyal, tiszta fehér öltözetben, fején egy czukor süveg, aranyos lemezzel bevonva. Huszár, katonai egyenruhában. Kis juhász. Öreg juhász. Bábtánczoltató, ki a „Betlehemben“ levő két bábot, leginkább a komolyabb részletek előadásakor, tánczoltatja.)

ANGYAL (jő).

Ezt nekünk megírták a mi régi prófétáink, hogy Megváltónk született, a mint jövendöltetett. – Szabad-ė a Betlehemmel bejönni?

(Ha szabad, kiszól s a bábtánczoltató beviszi a Betlehemet, a többiek kinn maradnak.)

KÉT JUHÁSZ, HUSZÁR (kinn énekelnek).

Örűlj juhász csordája, csordája,
És az egész juhász nyája,
Serkenj fel mély álmodból,
Minden pásztor aklából.
Isten fia született,
A mint jövendőltetett.
Ez a világ váltsága,
Pásztorok vigassága.

HUSZÁR (jő).

Serkenj fel, édes jó gazdám, mély álmadból, mert mind járt szakállas Koridon vendég szállja meg a házat. (Ki szól.) Gyere be te Koridon, jót ütök a farodon!

KIS JUHÁSZ (jő).

Hipp, hopp! hun szedtem-vettem magamat, hol húzom-vonom ezt a fáradt lábaimat, hanem azért fujom pásztor nótámat, hogy megtalálhassam az öreg Masula apámat. (Kiszól.) Jöjjék be kend, öreg apám!

ÖREG JUHÁSZ (kinn).

Ėn fiam, ėn?

KIS JUHÁSZ.

Kend, öreg apám, kend!

ÖREG JUHÁSZ.

Hát oztán, ha be találok menni, a kolbászt nem akasztják a nyakamba?

KIS JUHÁSZ.

Nem bizony, még a kötelet sem.

ÖREG JUHÁSZ.

Hát osztán, ha még örvendetesebben egy nagyobbat találnék ugrani, a töltött káposztát nem teszik elibem?

KIS JUHÁSZ.

Nem biz’ a lágy mosót sem.

ÖREG JUHÁSZ (jő).

No hát kalácsos jó estét adjon isten az uraknak! látom fiaim, hogy tik itt benn esztek, isztok, dorbézoltok, szegény öreg Masula apátokról nem is gondolkodtok; hé de bot veri hátatokat, nem tudjátok isten tiz parancsolatját?

KIS JUHÁSZ.

Itt a kulacs, igyék kend (átadja.)

ÖREG JUHÁSZ (fenekét szivja.)

Egyenek meg a nyővek, a kik a kövekben nyögnek. – Mostani világban a szegény öregre csak feneket forditanak.

KIS JUHÁSZ.

Az annak a szája.

ÖREG JUHÁSZ.

Fiam, be van annak fagyva a szája.

KIS JUHÁSZ.

Tegye fel kend az asztalra, majd kiengeszteli ez háznak gazdája.

ÖREG JUHÁSZ.

Bizony meg is cselekszem (a kulacsot az asztalra teszi.)

MIND

(énekelnek, ez alatt a bábtánczoltató is játszik.)

Mennyből az angyal
Lejött hozzátok
Pásztorok, pásztorok,
Hogy Betlehembe
Sietve menvén
Lássátok, lássátok.
Az isten fia,
Ki ma született,
Jászolban, jászolban,
Jászolban fekszik,
Barmok közt nyugszik
Szent fia, szent fia;
Ő lészen néktek
Idvezítőtök
Valóban, valóban.

ANGYAL.

Glória!

KÉT JUHÁSZ.

Hallod apám, gomolya.

ANGYAL.

Glóriának inexersis deis pasztores!

ÖREG JUHÁSZ.

Hanem, hallod fiam, tarka disznó a goréban, mind megeszi azt a kis málénkat.

KIS JUHÁSZ.

Majd úgy teszünk vele, mint a vargák a bőrrel.

ÖREG JUHÁSZ.

Igen, ha ráérünk.

MIND

(énekelnek s a bábtánczoltató ismét játszik.)

Szűz Mária e világra
Nékünk szent fiát hozta,
A jászolba helyeztetvén
Őtet, imigyen szóla:
„Aludj’ el én virágom,
Nyugodj el én magzatom!“
Igy énekelvén
És örvendezvén,
Ökör, szamár rėája lehelvén
Mintha mondanák:
Úr és isten most közöttünk fekszik!
Együtt vigadjunk,
Hálákat adjunk.
Már az égi madarak
És az erdei vadak
Őtet imádják
És magasztalják.

KIS JUHÁSZ.

Van-ė még a pásztoroknak elegendő szállások?

HUSZÁR.

Van még a gazdámnak két kazal szalmája, hajtsd ki reá azt a két nagy szamár füledet, bújj belé, tudom meg nem fázol.

ÖREG JUHÁSZ.

Távozzunk ettől a rozsdás vitéztől, kinek nagyobb a mormolása mint a hatalmassága.

HUSZÁR.

Jól jártál, hogy elhordtad innet azt a rút tetves bundát, mert csakugyan ráhánytam volna ez kardomnak lapját.

ÖREG JUHÁSZ (megrázza bundáját.)

Megehetnéd a mi ebbe’ van.

HUSZÁR.

Egye meg a rozsda.

ÖREG JUHÁSZ.

Te vagy az a rozsda.

ANGYAL.

Édes öreg apám, azt kérdi a mi fris házi gazdánk, hány esztendős lehet kend?

ÖREG JUHÁSZ.

Oh! édes gyermekem, be sok bajotok van velem, nem néztem még meg a márticulámat, hanem meg fogom nézni és meg fogom nektek mondani. (A nála levő kis könyvet kinyitja, belenéz). Kilenczszáz kilenczven kilencz, mint a vén Matusálem és Nóe. Sokat jártam a betlehemi pusztán, megöregedtem, megvénűltem a kút gyárgyán.

ANGYAL.

Bár az akasztófán száradt volna kend. – Édes öreg apám, egy kérdése van még a mi fris házi gazdánknak, hány óra lehet ilyenkor?

ÖREG JUHÁSZ.

Két fertály hétre; feküdjünk le a földre. (A két juhász lefekszik.)

Az ANGYAL, HUSZÁR (énekelnek.)

Keljetek fel, pásztorok!
Örömet hírdetek,
Mert ma nektek született,
A mint jövendőltetett,
Egy szűznek méhében,
Szűzen szült vérében.
Jézus és Mária
Alle- alleluja, alle- alleluja!

HUSZÁR.

Kelj fel Burkus, kelj fel, hogy itt ne érjenek akaratod ellen, fejedbe ne lőjenek.

KIS JUHÁSZ (felkel.)

Kelj fel öreg társaddal, Betlehembe indúljunk, ott meglátjuk urunkat, kegyes megváltónkat. Keljen kend fel öreg apám, menjünk Betlehembe, Krisztus született, keresztet vetni.

ÖREG JUHÁSZ.

Mit fiam, mit? pereczet enni?

KIS JUHÁSZ.

Nem öreg apám, nem; menjünk Betlehembe, Krisztus született, keresztet vetni.

ÖREG JUHÁSZ.

Kocsi tengelyt kenni?

KIS JUHÁSZ.

Nem öreg apám, nem; menjünk Betlehembe, Krisztus született, keresztet vetni.

ÖREG JUHÁSZ.

Mit fiam, mit? kürtős kalácsot enni?

KIS JUHÁSZ.

Nem öreg apám, nem; menjünk Betlehembe, Krisztus született, keresztet vetni.

ÖREG JUHÁSZ (felkel).

Hát hogy kell azt, édes fiam, mondani?

KIS JUHÁSZ (keresztet vet.)

Pater noster, apád suszter, befódta a csizmámat, mégis lyukasan maradt.

ÖREG JUHÁSZ.

A nagy apád lelke, nem úgy van az édes fiam!

KIS JUHÁSZ.

Hát hogy’ van?

ÖREG JUHÁSZ.

Adenasku, dobretacsku, silágy czipó, simeleg hús, három itcze bor belém csúsz.

ANGYAL.

Angyali szó jött kendből.

MIND

(énekelnek, a két juhász tánczol, a bábtánczoltató a Betlehemben levő báránykát tánczoltatja.)

Vedd rád pajtás a bundát, a bundát,
Fogjuk göndör báránykát,
Vigyük el az anyjának,
Főzze meg a fiának.
Vigyünk neki lisztecskét,
Főzzünk neki tejecskét;
Mennyből hozzunk furulyát,
Fújjunk neki szép nótát,
Fújjunk neki szép nótát.
Mennybe viszi lelkünket,
Ott vigasztal bennünket,
Ott vigasztal bennünket.
Ez a világ váltsága,
Pásztorok vígassága,
Pásztorok vígassága.

KIS JUHÁSZ.

Zürgetik a kócsot, pénzt akarnak adni,
Tán a pénzes ládát ki sem tudják nyitni.

HUSZÁR.

Látom asszonyomnak sűrű mosolygását,
Gazd’uramnak pedig régi akaratját,
Bárcsak ide lökne egy-két forintocskát,
A mellé pedig egy pár itcze pályinkát.

ÖREG JUHÁSZ (a szolgálóra néz, toppant.)

Oh te mámó szolgáló mit tátod a szádat?
Jobb vó’na, hogy hoznál egy-két kalácsocskát,
A mellé pediglen egy pohár borocskát.

A BÁBTÁNCZOLTATÓ.

Örűljünk mindnyájan
Kegyes keresztyének,
Zengvén szánkban ilyen
Örvendetes ének:
Áldás és dicsőség
Az isten nevének;
Az isten báránya
Szentűl sátorozzon,
Ember az emberrel
Békével lakozzon;
E karácsony napja
Néktek boldog légyen,
Hogy soha kár, gyalázat
És szégyen ne érjen.
Szivesen kivánom!

(Szathmáry Károly gyüjt. Csenger.)

6.

KÉT ANGYAL (bejön s énekel:)

Örömet hírdetek néktek,
Mert ma született ti üdvösségtek:
Jézus Krisztus!

MÁRIA és JÓZSEF

(bejönnek, az előbbi egy székre űl, az ölében levő kis bölcsőt, melyben egy báb, a Jézuska fekszik, ringatja; József az aranyos fejszével háta megé áll.)

KÉT ANGYAL (énekel.)

Krisztus Jézus született,
Örvendezzünk,
Néki öröm-éneket
Zengedezzünk!
Dávidnak véréből,
Tiszta szűz méhéből
Született Krisztus nékünk.

Szűz Mária nékünk
Szent fiát hozá, –
A jászolban fekszik, ki a
Mennyet s földet alkotá;
Mely végtelen kegyelem
Tőled, jó istenem,
Hogy igy szeretted az embereket!

AZ EGYIK ANGYAL (énekel).

Mennyből az angyal
Lejött hozzátok
Pásztorok!
Hogy Betlehembe
Sietve menvén
Lássátok:
Istennek fia,
A ki született,
Jászolban –
Ő leszen nektek
Üdvözitőtök,
Valóban!

A PÁSZTOROK

(bejönnek s Mária előtt leborúlva éneklik.)

Pásztorok, pásztorok örvendezve
Siessünk Jézushoz Betlehembe,
Mondjunk mi köszöntőt a kisdednek,
Ki hozott váltságot az embernek.
Angyalok szózata minket is hív,
Értse meg ezt tehát minden hű szív,
A kisded Jézuskát mi is áldjuk,
Miként az angyalok, magasztaljuk!

MIND (énekelnek.)

„Dicsőség mennyben az istennek!
Dicsőség mennyben az istennek!“
Az angyali seregek
Vigan igy énekelnek,
Dicsőség, dicsőség istennek!
Békeség, békeség földön az embernek!
Békeség, békeség földön az embernek!
Kit az igaz szeretet
A kis Jézushoz vezet!
Békeség, békeség az embernek!

(Mária a bölcsőben fekvő Jézuskát a házban körűlhordja, kit a család minden tagja megcsókol s titkon a kis bölcsőbe mindegyik nehány krajczárt csúsztat s azzal eltávoznak.)

(Török Károly gyüjt. Székes-Fehérvár.)

7.

AZ ANGYAL

(bejő, a „Betlehem-“et asztalra helyezi s a gyertyát benne meggyujtja, mi közben mondja:)

Dicsérjük a Jézust bejövetelünkben,
Legyünk szerencsések ezen esztendőben,
Bor, búza, áldás szálljon a fejünkre,