DEEPAK CHOPRA MD

New York Times bestsellerszerző

TELJES
MEDITÁCIÓ

SZERETETTELJES, TUDATOS ÉLET

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Deepak Chopra MD / TOTAL MEDITATION

Harmony Books, an imprint of Random House, a division of

Penguin Random House LLC, New York. USA, 2020

Fordította

Szilágyi Eszter

Szerkesztette

Tóth Gábor

Copyright © Deepak Chopra MD, 2020

Hungarian translation © Szilágyi Eszter, 2021

Hungarian edition © Édesvíz Kft., 2021

Cover design © Édesvíz Kft., 2021

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Tipográfia Alinea Kft.

Borítót készítette Goart Design Bt.

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-507-233-0 (epub)

ISBN 978-963-507-234-7 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Mindazoknak, akik
a világ felébredéséért fáradoznak.

TARTALOMJEGYZÉK

Bevezetés: Felhívás ébredésre

TELJES MEDITÁCIÓ: EGY ÚJ ÉS JOBB ÉLETÉRT

1 Miért „teljes” meditáció?

2 Az életed a meditációd

3 Engedd a testednek, hogy vezessen téged

4 A megrekedés-szindróma

5 A megrekedéstől való megszabadulás

6 Felelősségteljes élet és tetterő

7 Mindennap éberen

TEDD GAZDAGABBÁ A GYAKORLATODAT

Érezd a csodát:
10 egyszerű gyakorlat

7 napos meditációs gyakorlat:
Eszmélkedés és élet

A csend vibrálása:
52 mantra

Zárszó: A mestermeditáció

Köszönetnyilvánítás

A szerzőről

BEVEZETÉS

Felhívás ébredésre

Kedves Olvasóm!

Számos okunk lehet meditálni – okok, melyek több ezer évre nyúlnak vissza. Ez a könyv azonban nem azért íródott, hogy visszanézzünk a múltba, hanem azért, hogy előre tekintsünk. Úgy nevezem ezt: felébredés. A felébredés annak a szinonimája, hogy a fényben, a kegyelem állapotában vagyunk, illetve annak, hogy megszabadulunk a fájdalomtól és a szenvedéstől. Ez az igazi boldogság megtestesülése, a teljes meditáció pedig a kulcs, ami mindezt kinyitja előtted.

Ha sikerül meggyőznöm téged arról, hogy neked szánták ezt az életet, szó szerint elképzelhetetlen dolgok várnak rád. Azok a dolgok, amik ma, holnap és életed hátralévő részében fognak történni veled, nem előre megjósolható mintákat fognak követni. Mindennap megtapasztalhatod az újdonságot és a kreativitást, feltéve, ha hagyod, hogy kibontakozhasson a boldogságod.

Először azonban tegyük fel magunknak a legalapvetőbb kérdést: mi tesz igazán boldoggá egy embert? Egy szeretetteljes kapcsolat, a boldog családi élet, vagy egy sikeres karrier? Valószínűleg annyi válasz létezik erre a kérdésre, ahány ember él a világon. Még mindig itt vannak velünk a boldogság megtalálásának régi útjai, a lábunk alatt azonban már mocorog valami. Valami új, sürgető és izgalmas dolog történik, de csak akkor vehetsz részt ebben a változásban, ha mindennapjaid mögé nézel.

A boldogságát minden ember egy meghatározott életstílusban látja. Minden egyes nap döntéseket hozunk arról, mit szeretnénk tenni. Például kínait szeretnénk vacsorázni? Talán igen, talán nem. Megnézted már az e-mailjeidet? Még nem, de meg fogod. Ezek a mindennapos apró döntések valami sokkal nagyobbat rejtenek: azokat a nagy döntéseket, amiket az életmódunkról hoztunk. A társadalom csak az elmúlt néhány évtizedben kezdte tudatosítani magában, hogy a közérzetünket döntően az életmódunk határozza meg.

Dönthetsz úgy, hogy rossz életmódot választasz, és dohányzol, alkoholt iszol, nem mozogsz, és feldolgozott ételeket eszel. De tényleg így akarsz élni? Hiszen már annyi információ áll a rendelkezésünkre ahhoz, hogy elkerüljük ezeket a döntéseket. Helyettük sokkal jobb döntéseket is hozhatunk, olyanokat, melyek a tiszta ételről, a testünk átmozgatásáról és a környezet tiszteletéről szólnak. Azt is megkérdezhetnéd, mi az abszolút legjobb életmód. Ez a kérdés megváltoztathatja az életed, és ha igazán komolyan veszed, azt is megváltoztatja, ahogyan a boldogságról gondolkozol.

Egyre többen hoznak jó döntéseket az étrenddel, a mozgással, a dohányzás abbahagyásával stb. kapcsolatban. A legjobb életmód kulcsát azonban még nem találták meg. De ne hibáztasd magad ezért! Modern, világi társadalmunk olyan változásokat él át, melyek az igazi, hosszan tartó jó közérzet ellen dolgoznak. Majdnem minden ember életébe bekúszik a szorongás, hiszen világunk tele van stresszt kiváltó jelenségekkel, mégpedig ilyenekkel:

● folyamatosan gyorsuló életmód

● felzaklató ingerek áradata, beleértve az internetet és a videojátékokat is

● elöregedő társadalmak és demencia

● féktelen fogyasztás, ami egyre több országot ér el

● a hagyományos családmodell pusztulása

● a szorongás és a depresszió járványszerű terjedése

● globális problémák, pl. klímaváltozás, terrorizmus, járványok, menekültválság

● a közintézményekbe és a politikusokba vetett hit megingása

● egyre növekvő szakadék a gazdagok és szegények között, ami együtt jár a faji megkülönböztetéssel és igazságtalansággal

Ezek a kihívások folyamatosan jelen vannak, és egyre csak erősödnek. Te is első kézből hallhatsz róluk, vagy tapasztalhatod meg őket. Nehéz elfutni ilyen hatalmas kihívások elől, és az egyének – bármilyen melegszívűek legyenek is – egyedül gyengék, hogy megoldják őket. A fenti listából egyetlen problémával sem tudnál megküzdeni, ha túl közel kerülnél hozzá. Bármilyen nagy horderejű problémát is szeretnél megoldani – az Afrikában dúló maláriajárványokat, az amerikai Rozsdaövezetben élő emberek kábítószerfüggőségét, a háborús veteránok körében elkövetett öngyilkosságok magas számát, vagy a boomer generáció körében egyre gyakoribb Alzheimer-betegséget –, akkor is bele fog törni a bicskád, ha a nap minden egyes percét a megoldására szánod. Néhányan mégis megpróbálják, és bár valóban nagyon sok változást érnek el, korunk problémáinak többsége továbbra is itt van velünk.

Ezek a fenyegetések azonban egy átlagos ember életére is hatással vannak, s egyfajta nyugtalanító káoszként munkálkodnak a háttérben. Te sem dughatod homokba a fejed, hogy ne vegyél tudomást róluk. Még a legfelvilágosultabb étrend, mozgásforma, meditáció és jógaprogram sem nyújthat ellenük megoldást.

Mindezek tükrében elhatároztam, hogy megtalálom azt a legjobb életmódot, ami a modern élet és a körülöttünk lévő káosz ellenére is biztosítja számunkra a jó életet. Ezt a legjobb életmódot egyetlen szóval is össze lehet foglalni: felébredés. Más szóval legyünk tudatában mindannak, ami körülöttünk történik. A felébredés annyit jelent, hogy az emberek rutinszerű élete mögé nézünk, s megkérdőjelezzük másodkézből kapott meggyőződéseinket és véleményünket, az elvárásainkat, valamint az egónk sugallatait. A felébredés a tudatosságról, azaz a mélyebb figyelmességről szól. A felébredés nem egy távoli cél – lehet a mindennapi valóságunk is, itt és most.

Az emberek még mindig nem látták be kellőképpen, milyen fontos a tudatosság, vagyis az, hogy észrevegyük, amit addig nem vettünk észre. Észreveszed, ha túl meleg van a szobában, és leveszed a fűtést. Észreveszed, ha egy barátod eltűnt egy ideje, és felhívod, hogy megkérdezd, hogy van. Ezek az egyszerű példák egy fontos dologra hívják fel a figyelmünket. Az életben semminél nem érhetsz el változást, hacsak nem veszed észre. Bármennyire is nyilvánvaló ténnyel van dolgunk, a tudatosságban rejlő mélységet, erőt és lehetőségeket vajmi kevesen értik. Ha törekszel a tudatosságra, az szó szerint meg fogja változtatni az életedet.

A valóságot az elménkben értékeljük ki. Ha az elménk nyitott, nincs összezavarodva, és mentes a konfliktusoktól, a határtalan lehetőségek tárházaként fogjuk érzékelni a valóságot. Lehet, hogy ez túlzásnak hangzik, pedig valójában nem az. Egyszerűen csak arról van szó, hogy megtanultuk radikálisan lecsökkenteni az elvárásainkat. Csapdába estünk a tudatosságnak egy olyan síkján, ami csak káoszt és zavart eredményez, bármilyen szépnek is lássuk a saját életünket. A sok-sok év alatt kialakult rossz fizikai, mentális, pszichés és spirituális szokásainknak köszönhetően körbefalaztuk önmagunkat. Mivel az elménk alkotta őket, ezek a falak átlátszóak, de rendkívül erősek, sőt, már-már bevehetetlenek.

Hogy még jobban megértsd ezt, képzelj el egy idegen látnokot, egy tisztán látó szemlélőt, aki végigkíséri az egész napodat. Az idegen olvasni is képes az elmédben. Ezeket jegyzeteli le arról, ami veled történt:

7:30: Az alany felébred, kikel az ágyából, majd elkezd gondolkodni és tervezni. Mentális aktivitása 90 százalék, akárcsak a tegnapi napon.

8:30: Beszélgetés reggelinél – a tipikus témákról. Az alany elindul a munkahelyére, mentális aktivitása semleges.

9:00: Az alany megérkezik a munkahelyére. Mentális aktivitása a családja körül forog. Azt reméli, hogy a mai nap sokkal izgalmasabb lesz, mint a tegnapi.

11:00: Az alany elmélyül a munkájában, de kicsit stresszes a kollégái, a főnöke, és úgy általában a környezete miatt.

12:00: Az alany hálás, amiért kiugorhat ebédelni. Mentális aktivitása lecsökken, eltölt egy kellemes órát.

14:00: Az ebédjét kísérő kellemes érzések eltűnnek. Az alany beadja a derekát, és újra dolgozni kezd. Mentális aktivitása olyan, mint mindig a munkahelyén: 80 százalékos.

És így tovább. Ha részletekre lennél kíváncsi, a látnok elmondaná, milyen gyakran ismételgeti a megfigyelt alany ugyanazokat a szavakat és gondolatokat, mondja el ugyanazt a véleményét, kerüli el ugyanazokat a kellemetlenségeket azoknak a belé rögzült mintáknak megfelelően, amiknek nincs tudatában. Ezeket a mintákat csak egy látnok lenne képes észrevenni rajtunk, mi már nem. A rossz hír az, hogy napunk jelentős részét robot üzemmódban, rutinszerűen, ismételgetésekkel és szokásokkal éljük.

Tényleg így akarsz élni?

MIT KELL TENNED

Az ébredés folyamatának, a mintáinkra való odafigyelésnek és az életünk megváltoztatásának folyamatossá kell válnia. Életmóddá kell válnia, hiszen rengeteg tudattalan viselkedés létezik mindannyiunk életében. Még akkor is, ha látszólag minden rendben van.

Az évek során egészen megdöbbentett, mennyire nem érdekli az embereket saját tudatosságuk állapota, de aztán rájöttem, mi ennek az oka. Akár tudjuk, akár nem, mindenkit lenyűgöz az elme aktivitása. A vágyak, a félelmek, a kívánságok, a remények, az álmok, a tervek, az elvárások és – a szerencsésebbek esetében – a belátások, a megérzések és a kreatív ötletek folyamatos áradata. Ez néha vonzó, néha kínzó, egyes esetekben pedig akár veszélyes is lehet. Ehhez képest a tudat csendes. Nem jellemző rá az a fajta gondolkodás, ami az egész napunkat átíveli. Nincs mozgása, és nem csíphetjük el, amint készül valamire. Mivel folyamatosan velünk van, teljesen természetesnek vesszük. Pontosan ezért szentelünk neki oly kevés figyelmet, ami egy ördögi körhöz vezet: minél kevésbé vagyunk tudatosak, annál kevésbé használjuk az erőnket, hogy mi alakítsuk személyes valóságunkat.

Elődeinknek olyan sok segítségre volt szükségük a túléléshez, hogy mentőmellényként használták tudatosságukat. A fájdalom és a szenvedés mindennapos volt. Mindennap meg kellett küzdeni az ételért, és óriási volt az esélye annak, hogy egy betegség, egy baleset vagy erőszak áldozatává válunk. Ezzel összefüggésben nem véletlen azoknak a spirituális hagyományoknak a felemelkedése, amelyek a legkorábbi védikus civilizációban virágoztak Indiában, és amiket a buddhizmus, a judaizmus, a kereszténység és az iszlám követett. A valóság az, hogy az ember életét annyira áthatották a fenyegetések, hogy a papoknak, guruknak, szenteknek, bölcseknek és avatároknak nem volt nehéz dolguk, hiszen egy tudásra éhes, veszélyes létük megváltoztatására vágyó publikum leste minden szavukat.

Mára drasztikusan lecsökkent a világtól elvonulni vágyók száma, a transzcendencia iránti vágy azonban még mindig bennünk van. A legegyszerűbb spirituális gyakorlatok mindennapossá váltak, és úgy válogatunk köztük, mintha egy étterem étlapjáról válogatnánk az előételek között. Az emberek azért imádkoznak vagy meditálnak, hogy megmeneküljenek az evilági gondok elől, és valami „magasztosabbra” leljenek. Nagyon megérintett a neves vietnámi buddhista szerzetes, Thich Nhat Hanh kijelentése: „A meditáció nem menekülés, hanem derűs összecsapás a valósággal.” Pontosan ezt kellene hallania a modern embernek. Valami olyat, amitől a meditálás megszűnik egy étlapon szereplő étel lenni.

Az ébredéshez oly nagy mértékben kellene változtatnunk a sebességen, hogy azt sokan drasztikusnak találnák. Thich Nhat Hanh tökéletesen megértette ezt:

„Annyi mindent csinálunk, egyre csak futunk és futunk, s az egész helyzet annyira összetetté vált! Sokan azt mondják: »Ne csak ülj itt, csinálj is valamit!« De ha még több dolgot teszünk, az csak tovább ront a helyzeten. Inkább azt kellene mondaniuk: »Ne csak buzgólkodj, tanulj meg ülni is!« Ülj le, és légy önmagad. Kezdd ezzel.”

Van valami gyönyörű egyszerűség ezekben a szavakban, ami arra ösztönzött, hogy a lehető legegyszerűbben írjam meg ezt a könyvet, és olyan közvetlenül fogalmazzak, mintha két barát beszélgetne egymással. Arra kérlek, kedves olvasó, hogy te is így viszonyulj ehhez a könyvhöz. Mintha a lapjait kizárólag neked szánták volna, és ez így is van. Könyvemben szeretnék rávilágítani arra: van olyan, hogy legjobb életmód. Ez a felébredt életmód. Semmit sem kell feláldoznod az életedből, mert az ébredés életed minden egyes területére kiterjed majd. Amit valóban meg kell tenned, az az, hogy elhatározod: felébredsz. Itt és most. Ez az első lépés egy működőképes jövő felé. Így tudod magad mögött hagyni azt a jelent, amely azzal fenyeget, hogy leigáz minket. Nem csak a meditációra, az átalakulásra is érvényes ez: ülj le, állj meg, és légy önmagad.

Szeretettel:

Deepak

TELJES MEDITÁCIÓ:

Egy új és jobb életért

Miért „teljes” meditáció?

Ha valaki azt kérdezné tőlem, mit várok el a meditációtól, azt válaszolnám: „bármit és mindent”. A meditáció a változást hordozza magában. Egészséged minden egyes aspektusára hatással van, és pozitív változásokat idézhet elő a testedben. Befolyásolja mentális állapotodat, fejleszti döntéshozó képességedet, és megszünteti aggódásodat és szorongásodat. Számtalan meditációs technika létezik, akár száz különböző irányba is elvihetnek. A lényegük azonban ugyanaz. Egy olyan kérdést igyekeznek megválaszolni, amelyre nem adható kapásból egy nyilvánvaló válasz: képes a lét vigyázni önmagára? Ha a válasz nem, mindennapi életünk valamennyi harca és frusztrációja jogos. Ebben az esetben abban hiszel, hogy rajtad kívül semmi és senki nem vigyáz rád. Ezért ér annyi stressz.

Ha azonban igen a válasz, egy új élet vár rád. Az a gondolat, hogy a lét – az, hogy itt és most vagyunk – már önmagában boldogságot adhat, furcsa, sőt idegen a számunkra. A testünk számára azonban semmiképp nem az. Testünk sejtjei természetüknél fogva fáradhatatlanul működnek. Ugyanez igaz a szöveteinkre és a szerveinkre is, amik folyamatosan gondoskodnak önfenntartásukról. Életünk során két-hárommilliárdszor dobban a szívünk. Ez a szám zavarba hozza az elmét, főként akkor, ha gépként gondolunk a szívre, ami zökkenőmentesen, egyetlen hiba nélkül pumpálja a vért egész életében. Egyetlen számítógépet sem lehet ilyen sokszor bekapcsolni, és nem találtak még föl olyan repülőgépet, ami több milliárdszor is képes lenne felszállni anélkül, hogy ne lenne ott valamilyen műszaki hiba kockázata. Az élet hálózatában azonban a szív – feltéve persze, hogy egészséges – mindennemű erőlködés nélkül végzi a munkáját. A szívünk percenként átlagosan 60–100-szor ver. Ha igazán belegondolunk, lenyűgöző ez a szám. De vegyük például egy cickány szívét, ami már percenként ezerszer ver, vagy egy kolibri szívét, ami percenként 1250-szer dobban. A csoda abban rejlik, hogy az ő szívük is erőfeszítés nélkül végzi a munkáját.

Bár szívünk valóban különleges, semmiképp sem tekinthető kivételnek. Egy egészséges emberi testben valamennyi szervünk – a bőr, a szív, a tüdő, a máj és az agy – erőfeszítés nélkül őrzi meg egyensúlyát és harmonikus működését. Ha azonban végigtekintünk azon, mit csinálunk egy átlagos napon, alig fogunk erőfeszítés nélkül elért harmóniát látni – sem önmagunkban, sem a másokhoz fűződő kapcsolatainkban. A háborúk és a családon belüli erőszak is ugyanarra a forrásra, a diszharmóniára vezethetők vissza. Aggódásunk belső diszharmóniánk tünete, és ha depresszióval párosul, a folytatáshoz szükséges szándékot is kiölheti belőlünk. Az a gondolat, hogy már önmagában a létezés is elegendő, furcsának tűnhet. Pedig igenis megtapasztalhatjuk a nyugalom pillanatait, sőt egy hosszabb nyugalmi periódust is, amiben a testünk, az elménk és a lelkünk harmóniában van egymással. Mindez azt jelenti, hogy valami sokkal tartósabbat is elérhetünk. A meditáció egy utazás, nem csak egy nyugodt szünet a mindennapokban.

Ha azzal a tudattal élünk, hogy önmagában a lét is képes vigyázni magára, egy radikálisan új elemmel gazdagítjuk modern életünket. Egy olyan világban élhetünk, amiben nem kell attól tartanunk, hogy belső ellenségek uralkodnak el az elménken – például a félelem vagy a düh. Fájdalmas emlékek és elviselhetetlen érzések többé nem fognak a tudatalatti titkos bugyraiban elbújni. Felrázódunk abból a virtuális álomból, ami addig csupán mentális tompaságot és tehetetlenséget okozott nekünk. (Ha nem hiszed, hogy a virtuális alvás állapotában leledzünk, csak nézd meg az okostelefonjukra meredő emberek kifejezéstelen arcát!) A felébredt élet energetikus, tudatos, és kitörli belőlünk azokat a fájdalmakat, amik tudattalanságunknak köszönhetően keletkeznek bennünk.

A MEDITÁCIÓ TÖKÉLETESEN EGYEDI

Ha felszállsz a hajóra, a meditáció elhozza számodra a személyes transzformációt. Az első lépés, hogy észrevedd, valamilyen formában a tudatosság mindig jelen van életedben. Nem a gondolkodás (ami alapjában véve ítélkezés) az elme igazi jellemzője, hanem a tudatosság. Bármit is teszel, a háttérben a szíved szakadatlanul dobog. Bármit is gondolj, a tudatosság szakadatlanul figyel. Mindkettőt természetesnek vesszük, ez azonban nem veszi el a bennük rejlő varázslatot és erőt. Egy egész kutatói pályát tölthetünk el a kardiológián, csak hogy néhány lépéssel közelebb kerüljünk azokhoz a titkokhoz, amik a szív egyetlen sejtjébe vannak rejtve. Nemrég fedezték fel – mindenki megrökönyödésére –, hogy a szívben megtalálható ugyanaz a tizenkét ízreceptor, melyek a szánkban is ott vannak, és hogy ezek a receptorok elsősorban a keserű ízre vannak hangolva. Arra sem született még elfogadható magyarázat, s még mindig nem értjük teljes mértékben, hogyan tartja fent a szív és a keringési rendszer a gravitációnak ellenállva ugyanazt a vérnyomást fejünk búbjától a lábujjunkig az egész testünkben.

Az ember már évezredek óta próbálja megfejteni az emberi elme titkait. Továbbra sincs tudományos konszenzus azt illetően, hogyan magyarázzuk a tudatosságot és azt a képességet, hogy tudatában vagyunk önmagunknak és a körülöttünk lévő világnak. Nincs más választásunk: le kell merülnünk a saját tudatunkba. Ez pedig a meditációval kezdődik. A meditáció az egyetlen lehetőségünk arra, hogy felfedezzük az elmét, amikor az nem gondolkodik. A filozófia és a pszichológia – vagy bármilyen más tudományág – a gondolatokról szól. A tudatosság megelőzi a gondolatokat, modern világunkban azonban olyannyira a feje tetejére állítottuk a dolgokat, hogy életünket az elménk határozza meg, és a leghalványabb fogalmunk sincs arról, honnan erednek a gondolataink. Persze az agyunk is részt vesz benne, de aligha ő jelenti a kulcsot. Bár nagyon sok mindent megértettünk már ennek a koponyánkban rejlő másfél kilós kis szürke szervnek a működéséről, semmi sem utal arra, hogy az agysejtekben keletkeznének a gondolataink, az érzéseink és az érzeteink. Ismert néhány elképesztő orvosi eset, amiben az érintettek agykérgére – ami az agy vékony, külső rétege, ami a bonyolultabb gondolatokért felel – nagyon erős nyomást gyakorolt az agyvíz (ha az agyvíz nem tud elfolyni, hydrocephalus, ún. vízfejűség alakul ki). A betegség már gyerekkorban elkezdődik, az illető mégis úgy nő fel, hogy ennek mentálisan nincs semmiféle jele. Van egy még ritkább eset is, amikor egy jóindulatú duzzanat olyan hatalmasra nő, hogy akár a koponya felét vagy még nagyobb részét is kitölti, de az érintett mentális képességein ez mit sem látszik.

Azt gondoljuk, nagyon jól elboldogulunk anélkül, hogy tudnánk, honnan érkeznek a gondolatok, pedig valójában ez nem így van. 2019 áprilisában David Deutsch brit elméleti fizikus lenyűgöző előadást tartott a TED színpadán. Rámutatott, hogy a világegyetem egész történelmét a háborúk határozták meg. Az ősi társadalmakban ezt úgy értelmezték, hogy a jó és a gonosz harcol egymással. Ezt később magára az emberre is átültették, és a bennünk harcoló jóról és gonoszról beszéltek. Mára a tudomány száműzte az ősi mitológiát, a háborús hasonlatot azonban megtartotta, s a rend és a káosz harcáról beszél. Ha túl absztrakt ez a hasonlat, gondolj csak a most zajló klímaváltozás-krízisre, ami a fenntartható bolygó és a sivatag között zajló háborút jelenti.

Ezek azonban mind mentális modellek, és bár már nagyon régóta ragaszkodunk hozzájuk, Deutsch azt mondja, hogy mindannyian a „kozmikus monotónia” áldozatai vagyunk. A tudomány akaratlanul is folytatta azt az ószövetségi eszmét, hogy nincs új a nap alatt. De mi a megoldás? Deutsch szerint az emberi lény egyedülálló módon képes újdonságot vinni a létébe, és ezt új és mélyebb tudással próbálja elérni. Ha mi felébredünk, a kozmosz is felébred. Deutsch szerint ez az ébredés a több milliárd évnyi monotónia után már el is kezdődött.

Ugyan merésznek tűnhet az állítás, hogy az emberi lény képes felébreszteni a világegyetemet, aztán mégis jön egy fizikus, aki bár elsősorban matematikai egyenletekkel foglalkozik, a tudatosságot állítja a kreatív folyamat közepébe. Ehhez kapcsolódik egy híres elmélet is, amit a neves amerikai fizikus, John Archibald Wheeler fogalmazott meg az 1950-es években. Ő volt az első, aki azt mondta, hogy egy ún. „részvételi univerzumban” élünk. Más szóval mindaz, amiről „ott kint” azt gondoljuk, hogy valós, az „itt bent” lévő meggyőződéseinknek, észlelésünknek, megfigyeléseinknek, értelmezéseinknek és elvárásainknak az eredménye.

A kozmikus elméleteket félretéve is kijelenthetjük, hogy az ember a saját egyéni valóságát teremti meg. Hogy mit alkotsz meg a tudat nyers „anyagából”, az kizárólag rád jellemző – és egyedi. Pontosan ezért olyan fontos megértenünk, hogyan működik a tudat. Vannak bizonyos szabályszerűségek és elvek, amiket meg kell ismernünk, mert ezek az elvek határozzák meg azt, hogyan élünk.

A TUDAT ALAPELVEI

A tudat felébredt és éber.

A tudatban keresztezik egymást az elme és a test, az anyag és az elme határai.

A tudat kreatív.

Amint teremt valamit, egyensúlyba kerül.

A tudat dinamikus, és energiára van szüksége a cselekvéshez és a változtatáshoz.

A tudat az egész. A létben mindent egyenlő mértékben áthat.

A tudat önszerveződő. Tökéletesen átlátja a rendszereket és struktúrákat.

A tudat harmonikus. A Természet minden szintje része az egésznek. Minden egyes szála a kozmikus szövet alkotóeleme.

Kissé elvontnak tűnhetnek ezek az elvek, pedig láthatatlan módon mindent átszőnek, amit csak gondolsz, mondasz és teszel. A skizofréniás beteg „zagyva szóáradatával” ellentétben te érthetően beszélsz. A szavaid értelmesek, rendezettek és szabályosak. Egyetlen emlék – például a hatodik születésnapod felidézése – is az agy több területéről táplálkozik, mert minden egyes emlékünk töredékek formájában tárolódik benne. Kizárólag azokat az eseményeket vagy képes koherens módon felidézni, amik egy pillanattal ezelőtt történtek. Amikor felidézel valamit, a tudatodban elkezd összeállni egy mentális kirakós. Az arcokat meghatározott agyi területek együttműködésének köszönhetően vagy képes felismerni. Egy még egyszerűbb példával élve, retinánk a fénynek csak három hullámhosszát, a pirosat, a kéket és a zöldet képes érzékelni, egy bonyolult folyamatnak köszönhetően azonban mi mégis színesnek látjuk a körülöttünk lévő világot, és e három szín több mint kétmillió színárnyalatát látjuk.

Mindez anélkül történik, hogy közben bármit is tudnánk a tudat alapelveiről. Több mint százezerféle különböző fehérje alkotja a testünket, s mind másfajta munkát végez, miközben más fehérjék ezreivel találkozik. Meglehetősen misztikus, az emberi elme számára kifürkészhetetlen módon mindegyik pontosan tisztában van azzal, mi a dolga.

Hogy miért olyan fontos mindez a meditáció szempontjából? Rengeteget profitálhatsz abból, ha megérted, hogyan működik a tudat, mivel ez teszi az ébredést oly egyedivé. Az ébredés nem egyenlő a gondolkodással, de azzal sem, hogy józan az ember, nem pedig részeg, avagy okos, és nem ostoba. Az ébredés azt jelenti: megtanuljuk, hogyan működik a tudat, s aztán  alkalmazzuk ezeket az alapelveket. Nincs ehhez fogható vagy ennél értékesebb tudás a világon!

A világ vallásainak, spirituális hagyományainak és a bölcsesség különböző iskoláinak tudásanyaga szövegek és tanítások nagy tömegében hagyományozódott az utókorra. Pedig a tudat kevéssel is beéri. A tudatosság egyszerű állapot. Az egynapos újszülött még semmit sem ért a világból, mégis tudatos. Semmit sem ért még az életből, de kész rá, hogy mindent megértsen. Sok kisbaba ellenállhatatlanul mosolyog. Anélkül ismerik az örömöt, hogy tudnák, mi az.

A legfontosabb: a tudatosság összeköt téged a Természet kreatív impulzusaival. Ha a meditáció nem szól másról, mint magáról a tudatosságról, valójában bármit elérhetünk általa.

TELJES MEDITÁCIÓ

A könyvemben bemutatott meditációt azért hívom teljes meditációnak, mert magában foglalja a tudat valamennyi alapelvét, melyeket meg kell értenünk, és meg kell élnünk. A meditáció egyéb bevett formái – függetlenül melyik iskoláról vagy hagyományról van szó – egészen mások. Ezek alkalmi meditációk, amiket a nap meghatározott szakaszában végzünk egy meghatározott technikát alkalmazva, a nap további részét azonban ugyanúgy éljük, mint egyébként. E megközelítés olyan, mintha zongorázni vagy teniszezni tanulnánk. Azt reméljük, minél többet gyakorolunk, annál jobban fog menni. Az alkalmi meditálásnak is megvannak a maga előnyei (bár rendkívül korlátoltak), például megnyugtat, és átmenetileg lelassítja a pulzust. A napi pár perces meditálás mindazonáltal tehetetlen a ránk zúduló tapasztalatok feldolgozásával szemben.

Az alkalmi meditálás rövidsége azonban magát a folyamatot még nem ássa alá. Számos kutatás igazolta a gyakorlatok hasznosságát. Ha elveszítjük a csatát, melyet a modern élet megváltoztatásáért vívunk, igazán nem hibáztathatjuk a meditálást, amit évszázadokkal ezelőtt teljesen más körülmények között – a falusi környezet, a templomok és a családi élet mindennapos kihívásai közepette – gyakoroltak. Már akkor is felfedezték, hogy a meditációban való teljes elmélyülés a végső válasz a fájdalomra és a szenvedésre, illetve azt, hogy ez vezet el a szabadsághoz is. A hagyományos indiai életet négy fejlődési szakaszra, ásramára osztották. A legutolsóra, ami az emberi élet közepének végén veszi kezdetét, egyfajta kettős visszavonulásként tekintettek. Az ember ilyenkor visszavonul a munkától és a családi kötelezettségeitől, s a meditáció révén elmélyed önnön magába.

A teljes elmerülést továbbá azok választották, akik születésüktől fogva lemondtak a világi életről, és nem a munka vagy a család, hanem egy belső lét iránt vágyakoztak. Egyik modell sem felel meg a modern élet új elvárásainak, és a sokak által keresett személyes spiritualitásnak. Ebben a könyvben még tovább megyek, és egy olyan teljes elmerülést kínálok, ami se nem hagyományos, se nem „spirituális” a szó vallási értelmében (illetve amely mellett nem kell otthagynod a munkádat sem). Ahogyan azt már említettem, a teljes meditáció annak a felfedezése, hogyan működik a tudat, és azt a célt szolgálja, hogy a saját életünkben is alkalmazzuk ezeket az alapelveket.

Az alkalmi meditálást kipróbáló emberek nagy többsége tisztában van azzal, hogy gyakorlással megízlelhetjük a teljes meditációt, a csendet. Semmi kétség, hogy ez az íz megfogja őket, hiszen az emberek többsége nem tapasztalta meg a „csendes elme” állapotát. De hiába tudják már, milyen érzés a belső béke, még nem képesek bármikor előhívni ezt az állapotot. Bármilyen kellemes is a meditálásra jellemző béke és belső csend, amint kinyitod a szemed, mit tesz az elméd? Azonnal visszatér az általa ismert életbe, amire a folyamatos aggódás, vágyakozás, követelődzés, valamint a kötelességek, kívánságok, remények és félelmek tömkelege a jellemző. Az alkalmi meditálás, bár korlátozott lehetőségekkel rendelkezik, tompíthatja ezt az átmenetet, s gyakran ez az első lépés afelé, hogy megváltoztasd az életedet.

Először az 1980-as években meditáltam, ami fordulópontot jelentett az életemben. Visszatekintve ekkori önmagamra, egy stresszes, a harmincas éveiben járó bostoni orvost látok, aki hajnalban megy el otthonról, napnyugta után tér haza, és akinek összeborzolt idegrendszere cigarettát és alkoholt kíván, csak hogy megnyugodhasson. Azért vettem fel ezeket a szokásokat, mert körülöttem akkor minden orvos, különösen a túlhajszolt rezidens orvosok is ugyanezt az életmódot folytatták.

Egy éven belül azonban, miután napi kétszer egy egyszerű mantra-meditációt végeztem, az összes rossz szokásom elillant. Első kézből ismerhettem meg azokat a változásokat, amik bárkivel megtörténhetnek. Néhány év múlva a missziómmá vált, hogy olyan sok embert tanítsak meg meditálni, ahányat csak tudok. Azóta sem hagytam abba a tanítást, és többféle technikát is oktattam. Rengetegen tanultak meg tőlem meditálni, és bár sokukkal csak futólag találkoztam, a szívem mélyén mindig biztos voltam abban, hogy a meditálás megváltoztatta az életüket.

Sajnos azt is észrevettem, hogy hatalmas a szakadék a meditációban rejlő lehetőségek és a valóban elért eredmények között. Ennek részben az az oka, hogy az emberek csak félig adnak esélyt neki. Megpróbálják egy ideig, aztán újra elhagyják, mert túl elfoglaltak. Gyorsan megfeledkeznek róla, általában azzal a kifogással, hogy „megpróbálták, de nem működött”. Az is megesik, hogy kiválasztják egy pozitív hatását, például azt, hogy csökkenti a vérnyomást, de mivel az eredmények túl lassan következnek be, inkább újra elkezdenek gyógyszert szedni. Más tényezők is vannak: a család és a barátok rosszallása (ez ma már nem annyira jellemző, mint harminc éve, de még mindig létező probléma), és az attól való félelem, hogy furcsának tűnünk mások szemében, s elszigetelődünk, mint egy olyan ember, aki a csillogó tárgyakat kínáló spirituális piacon bolyong.

MEGOSZTOTT ÖNMAGUNK

Beláttam, hogy a probléma sokkal mélyebben gyökeredzik. Nem modern életmódunkban, hanem abban, hogy MEGOSZTOTT önmagunk ehhez az életmódhoz sodort minket. Mindannyian ebben élünk. Mindennap másfajta sapkát veszünk fel, attól függően, kire akarunk hasonlítani. Mások vagyunk otthon, mint a munkahelyünkön, mások a családdal, mint az idegenekkel, mások a privát gondolatainkban, mint a kimondott szavainkban.

A meditáció olyan, mintha a miénk lenne a király összes lova és embere, akik a gyerekdalban megpróbálják újra összerakni Humpty-Dumptyt, alias Tojás Tóbiást.

Az emberek azt érezhetik, hogy különböző belső erőkkel kell harcolniuk. Már egy olyan egyszerű döntés is, mint néhány kiló leadása, csatát indít el a fejünkben lévő hangok között, ami azt bizonyítja, hogy amit akarunk, azt megakadályozzák a szokásaink, a tehetetlenségünk, impulzív vágyaink, kényszeres viselkedésünk és a kísértésekkel szembeni gyengeségünk. Végül győz a megosztottság, és a fogyókúra elbukik. Nem ragaszthatod össze Humpty-Dumptyt, ha te magad vagy Humpty-Dumpty. Senki nem rakhatja össze egy másik ember megosztott önmagát, a megosztott én pedig, mivel annyira mélyen gyökerezik, nem képes önmagát összerakni, kijavítani.

Az emberek többsége nem ismeri a megosztott önmagunk vagy a széttöredezett önmagunk kifejezéseket, de nézzük csak meg egyik melléktermékét. Mindenki ismeri a hírnév iránti kollektív rajongásunkat. A tömegmédia elhiteti velünk, hogy a filmsztárok és hírességek szeretetre méltó, különleges teremtmények. Nemcsak gyönyörűek, de mind tökéletes, csodás életet él, és irigylésre méltó az életstílusuk. A valóság természetesen valami egészen más. Az érem másik oldala az, hogy micsoda elégedettséggel tölt el bennünket, amikor azt olvassuk, hogy egy híresség elbukik a kábítószerek, egy kudarcba fulladt kapcsolat vagy valamilyen botrány következtében. Az emberek mindig is azért teremtettek maguknak bálványokat, hogy aztán lerombolhassák őket.

Azért adjuk át magunkat a celebek imádatának, mert boldogságra vágyunk. Mivel kénytelenek vagyunk megosztott önmagunkkal élni, a tökéletességet, azaz a teljességet a hírességekre vetítjük ki. Arról fantáziálunk, hogy ők kivételek, akik felette állnak a mindennapi valóságnak. A saját életünkben folyamatosak a hullámvölgyek, átitatja azt az unalom, a megszokás és a temérdek rossz szokás, melyektől nem tudunk megszabadulni. Be kell látnunk, hogy korlátaink saját megosztottságunk eredményei. Ha folyton a vágyaink beteljesítésére törekszünk, az nem fog sokat segíteni akkor, amikor szembe kell néznünk a saját életünkkel. A teljes meditáció azonban a segítségünkre lehet ebben.

Megosztott, összetört önmagunk nem képes meggyógyítani önmagát. Fenntartja a hullámvölgyeket, a belső ellentmondásokat, a zavarodottságot és a konfliktusokat. Ha őszintén szembenézel önmagaddal, bevallod magadnak, hogy a most látott repedések valószínűleg már évek óta ott vannak benned. Ha szorongsz és depressziós vagy, kicsi a valószínűsége annak, hogy ez most történik először az életedben. Ha hajlamos vagy a rossz szokásokra, például arra, hogy teleedd magad, ennek a szokásnak régi cselekedeteid és döntéseid állnak a hátterében. Ha több negatív pszichés tulajdonságod is van – például hamar felkapod a vizet, könnyen megadod magad, vagy áldozatként tekintesz magadra –, ezeknek is megvan a maguk története. Az élet nagy lehetőségei folyamatosan tovaillannak, mert amikor a beléd rögzült szokásokkal harcolsz, a harc tulajdonképpen megosztott önmagad két fele között dúl. Az a részed, amelyik változást akar, a változást makacsul elutasító részeddel néz farkasszemet. Ez pedig általában ahhoz vezet, hogy senki sem nyer, és a patthelyzet fennmarad.

Amikor először éreztem izgatottságot a meditáció miatt – rengetegen ezt érzik, amikor elkezdenek meditálni –, az abból a felfedezésemből fakadt, hogy van bennünk egy hely, amely mentes megosztott önmagunktól. A csendet és a belső békét is jó megtapasztalni, a meditáció igazi értelme azonban abban rejlik, hogy megszabadulhatunk a belső konfliktusoktól, a zaklatott elmeállapottól, a félelemtől, a depressziótól, az aggodalmaktól, a zűrzavartól és a kétségektől. Egy kis gyakorlással bárki megtalálhatja magában ezt a helyet. Merülj el benne te is, hogy megtapasztald teljes, nyugodt önmagad. Az már egy másik dolog, hogyan tegyük tartóssá ezt az élményt.

FELÉBREDÉS ITT ÉS MOST

Nem az a kérdés, hogy a meditáció elvezethet-e minket a megosztott önmagunkon túli világba – minden kétséget kizáróan képes rá. A kérdés az, hogyan gyógyuljunk ki a megosztottságból, mert amikor egy meditáció végén újra kinyitjuk a szemünket, megosztott önmagunk is újra felveszi a munkát. A dolgok jelen állása szerint erre a problémára az ismétlés jelenti az egyetlen megoldást. Ha napról napra, évről évre meditálunk, minden megoldódik. A „ne hagyd abba” jó tanács, ám az ígéretek, amikkel kecsegtet – hogy egy nap újra teljesek leszünk – csak kevés esetben teljesülnek. A meditáció hagyománya Keleten már több ezer éves, s megszámlálhatatlan beszámolót hallhattunk már olyan emberekről, akik felébredtek, megvilágosodtak, rátaláltak a teljességre, és elérték az egységes tudatot – vagy nevezzük is bárhogyan.

A felébredés valós jelenség, és általában előre megjósolhatatlanul következik be. Henry David Thoreau Walden – A polgári engedetlenség iránti kötelességről című könyvében „egy a világtól elvonult férfiről ír, aki a Concord településhez közeli Walden-tó partján éli meg második megszületését”. (A második megszületés kifejezés több évszázaddal ezelőtt már a védikus Indiában is ismert volt.) Thoreau Walden-tó mellett töltött évei a felébredés belső utazását szimbolizálják – a felébredését, ami a meditálás célja és természetes velejárója. Amikor arról ír, hogy „évezredekkel ezelőtt Zarathustra már megtette ezt az utat, és ugyanezt élte át, de mivel bölcs volt, azt is tudta, hogy ez egy egyetemes érzés”, szavaival az élmény időtlenségét és végtelenségét fejezi ki.

A Walden-tó melletti telek rettenetesen hidegek. Thoreau-nak nem kevésbé kíméletlen körülmények között kellett élnie, mint azoknak a jógiknak, akik a közhiedelem szerint a Himalája magaslatain ülnek szakadatlanul, lótuszülésben. A nélkülözésről és a megpróbáltatásokról szóló képek csak még jobban megerősítik azt a minden kultúrában makacsul megrögzült elképzelést, hogy a meditáció rendkívül fáradságos dolog. A fizikai nehézségeken túl a többi kihívás is nagyon kellemetlenül hangzik. Idetartozik a földi javakról való lemondás, a test sanyargatása, a társadalomból való kivonulás, és a legextrémebb: az Isten nevében való mártírrá válás (a felébredésért hozott áldozatunkért jutalom vár a mennyben).

Ezeknek a berögzült tévhiteknek köszönhetjük, hogy az átlagos embernek esze ágában sincs elgondolkodni azon, hogyan tudna a hétköznapok során is közelebb kerülni a magasabb tudathoz. A felébredés azért olyan ritka, mert ezzel a címkével látjuk el. A társadalom eltaszítja magától azokat, akik megvilágosodtak, szentté váltak, spirituális fejlődésen mentek keresztül – vagy nevezzük bárhogyan is, amit elértek. A társadalom szélére sodródás nem egyenlő az elutasítással. Manapság, amikor a magasabb erőbe vetett hit gyanússá vált az emberek szemében, kívülállóként kezelik őket, vagy csodálattal tekintenek ezekre az egyénekre, esetleg nem vesznek róluk tudomást, s elfelejtik őket.

Mindezek tudatában olyan utat kerestem magamnak, melynek során az ébredés normális életem része lehet. Az egyik legfontosabb dolog, hogy a teljes meditációnak természetesnek és megerőltetés nélkülinek kell lennie. E nélkül a meditáció kudarcba fullad. Egy olyan út, melyen haladva több hónapig, sőt évig kell ismételgetni egy konkrét technikát, igen távol áll a természetességtől és a megerőltetés hiányától. Amikor elkezdenek meditálni, sokan azon aggódnak, helyes-e a technikájuk. Mások teljesen idegennek látják az egész vállalkozást, mert ugyan mi köze lehet egy átlagos, elfoglalt háztartásnak a templomokhoz, a kolostorokhoz vagy az ásramákhoz. A csendes elméhez és a belső békéhez elvezető folyamat azonban sokkal egyszerűbb, mint azt gondolnánk. Az elme lecsendesülését egy szép művészeti alkotás vagy zene élvezete közben is megpillanthatjuk. A belső békét pedig (remélhetőleg) akkor is megtapasztaljuk, amikor esténként, egy élvezetes és könnyed nap után lefekszünk aludni. (Felnőttként már nem mindenki éli ezt meg, gyermekként azonban még igen.) Ezek a pillanatok természetesek, és mentesek minden erőfeszítéstől.

A könnyedség és természetesség mellett a teljes meditációnak spontánnak is kell lennie. A jelen pillanatban, spontán módon kell megtörténnie, például amikor a naplementében gyönyörködve hirtelen ránk tör a boldogság érzése. A felébredés itt és most is megtörténhet tehát. Bármit is tegyünk éppen, bármikor felbukkanhat.

Végül a teljes meditációnak összhangban kell lennie a saját vágyainkkal. Természetes, ha többet akarunk az élettől, a meditációt körüllengő spirituális nézetek azonban sajnálatos módon elítélik a vágyakat. A vágyat (főként a testi természetűt) évezredeken át az alacsonyabb rendű emberekkel, sőt, az állatokkal azonosították. Úgy vélték, hogy a világi vágyak túlságosan is belehajszolnak minket a külső dolgok, például a pénz és a siker hajszolásába. Ha átadjuk magunkat a vágyainknak, az a közhiedelem szerint alá fogja ásni az erkölcseinket. A rövid távú élvezetet nyújtó dolgok várhatóan nem nyújtanak hosszú távú örömöt. Ezek az érvek mindenki számára ismertek. A vágy önmagában azonban nem rossz dolog.

Nem menekülhetünk el a vágyainktól, és senkinek nem lenne szabad azt mondania, hogy ezt kellene tennünk. Az élet a vágyakon keresztül teljesedik ki annak minden formájában. A magasztos vágyak izolált kiemelése a többi közül – például az, hogy elérjük Istent – nem szokott működni a gyakorlatban. Az úgynevezett alsórendű vágyak szerves részét képezik az emberi létnek. Ha elutasítjuk őket, csak tovább daraboljuk megosztott önmagunkat.

Ha teljesül ez a három feltétel – azazhogy az ébredés természetes és erőfeszítés nélküli, spontán, valamint a személyes vágyainkkal is összhangban van –, véget érhet önmagunk megosztottsága. Ennek a mondatnak a magyarázata megtölti majd ezt az egész könyvet, hiszen, ha körülnézünk, egyetlen olyan embert sem látunk, aki teljes lenne, s aki mentes lenne a megosztottságtól. Ennek ellenére senki sem hibáztathat minket azért, amiért azt feltételezzük, nincs kiút. Az ember természete egyszerűen mindig is ilyen volt. Az ébredés azonban mindig is létezett, és ha megtörténik, a tudat elvégzi azt a gyógyító munkát, amire megosztott önmagunk egyedül már nem lenne képes.

DEEPAK CHOPRA
további könyvei

TITKOK KÖNYVE

15 titok, amivel megpillanthatjuk
énünk eddig nem ismert mélységeit!

314 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

A Titkok könyve kristálytiszta párlata Chopra bölcsességének. Az átalakulásig ragadhat magával minket, majd onnan tovább, egy megszentelt helyre, ahol megízlelhetjük a megvilágosodás nektárját.

BUDDHA

351 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

Milyen út vezetett Sziddhártha herceg Buddhává válásáig? Deepak Chopra magával ragadó regényéből megismerhetjük a fiatal herceg felemelkedésének és megvilágosodásának teljes történetét.

Buddha ma a béke és nyugalom megtestesítőjeként él a köztudatban, azonban kifejezetten viharos életet élt sok-sok varázslatos eseménnyel, szerelemmel, küzdelemmel és lemondással fűszerezve. Intenzív spirituális utazása a halál kapujáig és azon is túl sodorta őt, hogy aztán ott, az elmúlás árnyékában szembesüljön emberi korlátaival és lelki szabadságával. Az anyagi világ okozta szenvedéseken felülemelkedve végül a megvilágosodottság állapotába merült.

Buddha élete magával ragad és inspirál. Mindaz, amin átment, és a tapasztalatai általa felfedett igazságok élő ismeret formájában vannak jelen világunk minden szegletében. Deepak Chopra regénye nemesen egyszerű, szívszorító, mégis végtelenül szórakoztató mese egy lélek útjáról a megvilágosodás felé.

AZ ÉLET 7 TÖRVÉNYE

188 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

Az élet hét törvénye világhírű bestselleren keresztül megismerkedhetünk Chopra legfőbb tanításaival.

A törvények az élet szellemi irányelveit képviselik, így életünket egyre tartalmasabbá, örömtelivé és minden tekintetben bővelkedővé teszik.

Ha elvégezzük a fejezetek végén található napi gyakorlatokat, képesek leszünk erőlködés nélkül szert tenni a korlátlan bőségre, és minden törekvésünkben megtapasztalhatjuk a sikert.

A JÓGA HÉT TÖRVÉNYE

197 oldal
Keresd a weboldalunkon
e-könyv formátumban is!
www.edesviz.hu

A jóga hét törvénye olyan tisztán és érzékenyen szól a jógáról, hogy azok is élvezni fogják minden pillanatát, akik most először kerülnek közel a jóga varázslatos világához.

A szerzők a hét szellemi törvényt elosztották a hét egyes napjaira. Mindegyik törvényhez három feladat tartozik, amelyek megkönnyítik az elmélet átültetését a gyakorlatba. Meditációk, relaxáló, tisztító és energetizáló légzéstechnikák, mantrák, valamint jógatesthelyzetek teszik teljessé a könyvet, s ezek egymást erősítve, jól követhető rendszerbe szervezve segítik a fizikai életerő megnövelését. A gyakorlatokat követve megtisztul szívünk az érzelmileg gátló tényezőktől, és újra feléled bennünk az életöröm.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-1-266-3778

00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen