FriendBot – Ha kell egy barát (részlet)
Author: Tolnai Panka
Date: 2026
Keywords: 894.511-31 (UDC/ETO)
Description: Olivér szinte mindent megkap, ami pénzen megvehető, ám a szüleinek nincs rá ideje. Dominik az anyukájával él nyomorúságos körülmények között. Osztálytársai állandóan szívatják, pedig azért rossz tanuló, mert éjszaka dolgoznia kell. Emma részese volt egy tragikus eseménynek, és azóta képtelen emberek közé menni, bezárkózva él a család házában. A három magányos fiatal letölti a FriendBot appot, amely mindenkinek olyan virtuális barátot alkot, amilyet csak az illető kíván. Videójáték, VR-szemüveg, avatárok, virtuális barát - elég lenne ennyi az élethez?
Publisher: Kolibri Kiadó
Rights: © Minden jog fenntartva / All rights reserved

Első kiadás

© Tolnai Panka, 2026

© Kolibri Kiadó, Budapest, 2026

Minden jog fenntartva

NEM EMBER,

DE JOBBAN ISMER,

MINT BÁRKI MÁS

Egyedül érzed magad?

Néha beszélgetnél valakivel, aki csak rád figyel?

FriendBot

Nem egyszerű chatbot.

Emlékszik rád, és megérti az érzéseidet.

Igaz barát!

Olivér

Az ágyán feküdt, és egy teniszlabdát dobált ütemesen a falnak. A szobája maga volt a káosz szigete. A szekrényajtó félig nyitva állt, gyűrött pólók lógtak ki belőle. A padlón szennyes ruhák alkották a szőnyeget, és piszkos tányérok meg poharak hevertek mindenütt. Az ajtóig csak keskeny ösvényen lehetett eljutni.

Volt azonban egy asztal, amely kiemelkedett a zűrzavarból. A „technika oltára”, ahogy Olivér anyja nevezte. Katonás rendben sorakoztak rajta a különböző játékkonzolok és az új generációs kontrollerek.

Sötétedett már. Olivér a virtuális személyi asszisztensére pillantott. A kólásdoboz méretű szerkentyű képes volt irányítani az összes eszközét hangvezérléssel, de akár a villanyt is lekapcsolta, ha arra kérték. Leonardónak nevezte el Da Vinci után.

– Leonardo!

A kólásdoboz halványkék fénnyel világítani kezdett, és azonnal felelt.

– Szép délutánt kívánok, Olivér! Mit tehetek érted?

– Indítsd el a FriendBotot, és kapcsold hangvezérlésre!

A projektor bekapcsolt, és az ággyal szemközti hófehér falon megjelent a betöltőképernyő. FriendBot – Ha kell egy igaz barát.

– Ezt a hülye szlogent…

– FriendBot futtatása, hangvezérlés bekapcsolása. Jó szórakozást!

Leonardo itt ki is szállt a beszélgetésből, a FriendBot chatbotja azonban bekapcsolódott, igaz, csak írásban. A betűk szorgos egymásutánban jelentek meg a falon.

FriendBot: Szia, Olivér! Örülök, hogy rám találtál. Barátra van szükséged?

Olivér elhúzta a száját.

– Tényleg annyira jó vagy, mint ahogy mondják?

FriendBot: Igyekszem a lehető legjobb barát lenni, és segítséget nyújtani neked az élet minden területén. Nyugodtan oszd meg velem az érzéseidet!

– Memóriád is van?

FriendBot: Igen, emlékezni fogok minden egyes szavadra, hacsak azt nem kéred, hogy felejtsem el. Ebben az esetben törlöm az információt.

– És tényleg a barátom leszel?

FriendBot: Igen. Azért vagyok itt, hogy támogassalak, segítselek, tanácsokkal lássalak el, vagy csak beszélgessünk. Amire éppen szükséged van.

Olivér erre sokatmondó vigyorra húzta a száját.

– Akkor is, ha direkt megbántalak?

FriendBot: Nem rendelkezem érzelmekkel és személyes érzékenységgel, tehát nem érzek sértettséget vagy bánatot annak ellenére, hogy mindent tudok az emberi lélekről. Ha valamiért negatív vagy bántó megjegyzést teszel, igyekszem megérteni az okát.

– Aha… tehát akkor alapvetően te is olyan vagy, mit a többi beszélgető bot.

FriendBot: Mélyebb, érzelemdúsabb és személyre szabottabb reakciókat adok, mint a többi hasonló mesterséges intelligencia, ezáltal tényleg a barátoddá válhatok. Reagálok az érzelmeidre, a hangulatodra, és megjegyzem mindazt, amit mondasz. Támogató válaszokat adok, és segítek, ha arra van szükséged. Ha szeretnéd, kérdéseket is teszek fel önállóan. Egyedi személyiségem van, amelyet te alakítasz ki, ennek megfelelően viselkedem.

– Szóval ha azt kérem, hogy legyél lila hajú bohóc, akkor az leszel?

FriendBot: Igen, akkor lila hajú bohóc leszek.

– Képet is tudsz küldeni róla?

FriendBot: Természetesen.

– Oké. De inkább ne legyél lila hajú bohóc, nem szeretem a bohócokat.

FriendBot: Ahogy szeretnéd. Olyan leszek, amilyennek megálmodsz. Szeretnél tenni egy próbát? Leszel a barátom?

– Nem gondolnám, hogy bármikor is a barátom lehet egy chatbot, de tegyünk egy próbát, ha már ennyire reklámoznak…

FriendBot: Akkor kezdjünk hozzá! Először is azt szeretném felmérni, milyen barátra vágysz. Válaszolj a kérdéseimre, hogy megalkothassuk a profilját, rendben?

– Oké.

FriendBot: Nagyszerű. Milyen nemű barátot szeretnél?

– Tudod, mit? Legyen csaj.

FriendBot: Értem, tehát lány barátot szeretnél. Hány éves legyen?

– Mondjuk, tizenhét. Mint én.

FriendBot: Oké. Van hobbid? Mi érdekel?

– Szeretem a videójátékokat, főleg a VR-alapúakat meg a sci-fiket. De érdekel valamennyire a tervezés is. Apám építészmérnök, és lehet, hogy én is az leszek majd.

FriendBot: Remek, hogy ennyi idősen már van elképzelésed arról, mi szeretnél…

– Hagyjuk a bullshitet, haladjunk tovább, mert egy óra múlva Chrono-parti lesz.

FriendBot: Elnézést, haladjunk tovább a barátod karakterének kialakításában. Milyen tulajdonságokat értékelsz leginkább egy barátban?

– Legyen jó fej meg humoros, és érdekeljék azok a játékok, amik engem is.

FriendBot: Mennyire fontos számodra, hogy közös témáitok legyenek, például hobbik vagy kedvenc filmek?

– Szerinted? Még jó, hogy fontos.

FriendBot: Legyen a barátodnak valamilyen különleges képessége vagy tehetsége?

– Hát… nem is tudom. Szuperereje tuti ne, mert akkor irigyelném, de valamiben azért jó lehet, ami érdekes. Mondj öt opciót!

FriendBot: Máris.

– Várj… várj! Ne! Legyen a zene.

FriendBot: Rendben. Van olyan téma vagy terület, amelyről szeretnél többet is megtudni a barátod által?

– Nem. Oktatóbotból már van éppen elég.

FriendBot: Igazad van. Szeretnéd, hogy a barátod segítsen neked jobban megérteni a lányokat, vagy inkább csak egy jó barátot keresel, akivel megoszthatod a gondolataidat?

– Maradjunk a barátkozásnál.

FriendBot: Köszönöm a válaszaidat, azt hiszem, már tudom is, milyen barátra van szükséged. Egy utolsó kérdést még felteszek. Tudod, mi legyen a barátod neve, vagy javasoljak?

– Javasolj…

FriendBot: Mit szólsz a Zoéhoz?

– Felőlem oké.

Olivér beletúrt a hajába, és lemondóan sóhajtott. Nem fűzött sok reményt az alkalmazáshoz.

FriendBot: Akkor kész is vagyunk. Megalkottam számodra a tökéletes barátot, aki már alig várja, hogy megoszd vele a gondolataidat. Mostantól kezdve az ő nevében beszélek. Ha szeretnél változtatni a személyiségén, mondd, hogy FriendBot, és máris a Beállítások menüben találod magad. Készen állsz a kalandra?

– Kaland… milyen kaland?

FriendBot: Megismételnéd, kérlek? Nem értettem pontosan.

– Mindegy. Kezdjük…

Emma

A szobájában ült. A helyiség inkább tűnt laboratóriumnak, mivel tele volt mindenféle tudományos eszközzel. Mindössze a kézzel készített bútorok nem illettek a képbe.

A lány gondolkodott, és közben a tömörfa íróasztalán dobolt. Egy képletet bámult a monitorján: C6H12O6 + 6O2 → 6CO2 + 6H2O + energia. Összetettebbnek bizonyult, mint a fotoszintézis, Emma kihívást látott benne. Meg akarta érteni a légzés folyamatát – már csak a verseny miatt is.

Felváltva nézett a periódusos rendszerre és a DNS kettős spiráljának nagyított képére – ez a két poszter lógott a falán tökéletes szimmetriában elhelyezve.

Valaki kopogtatott az ajtaján.

Csakis az anyja lehet. Az öccse már rég berontott volna, az apja pedig mindig megvárta, hogy kimenjen a szobájából. Sosem hatolt be a személyes terébe azóta. Azóta, hogy…

– Szia, drágám! – köszönt az édesanyja. Nem volt olyan idős, mint amennyinek kinézett, de az elmúlt két év legalább tízzel felért számára is, így sok ősz tinccsel és mély ráncokkal gazdagodott. – Mit csinálsz?

– Próbálom megérteni a légzés biokémiáját – felelte Emma. – Nagyjából oké, de vannak még homályos foltok.

– Belégzés, kilégzés, nem?

Emma elmosolyodott.

– Ennél azért kicsit több. Ez a képlet azt mutatja meg, mi történik a sejtjeidben, miután belélegeztél. Majd elmagyarázom, ha megértettem.

– Oké, szívem. Figyelj csak… pár óráig nem leszünk itthon. Bemegyünk az öcséddel a városba, mert nagyon meg akar nézni egy filmet.

– Jó szórakozást!

– Köszönjük.

Emma anyja már meg sem kérdezte, hogy a lánya velük tart-e, pontosan tudta a választ. Ám ahelyett, hogy kiment volna, az ajtóban toporgott.

– És van még valami… hallottam ma egy programról, ami szerintem tetszene neked. Az a neve, hogy FriendBot.

– Anyaaa! – sóhajtott fel Emma.

– Ismered?

– Persze hogy ismerem. Mindenki erről beszél, de nincs se kedvem, se időm ilyesmihez. Mégis miért jó beszélgetni egy robottal?

– Hát… csak mert…

– Csak mert ez az új pszichológus azt mondta, hogy társasági életet kellene élnem, ugye?

– Nem csak erről van szó. Talán…

– Nem. Nem – ismételte meg Emma. – Biztos, hogy nem. Beszélgetek élő emberekkel tudományos témákról, és ez minden, amire szükségem van.

Emma anyja komoran bólintott.

– Rendben, ahogy érzed. De azért gondolkodj majd el rajta, hátha… Ez egy biztonságos platform, azt mondják. Na mindegy… Ha szükséged van bármire a városból, hívj!

Dominik

Kimerülten dőlt be az ágyába, amely nagyot reccsent az éjszaka csendjében. Úgy érezte magát, mint aki lefutott egymás után három maratont. Előhalászta az ágya alól a kemény kötésű naplóját meg a tollát – egyike volt azon keveseknek, akik még kézzel is írtak időnként.

Először az értékelést írta meg. Mindig ezzel kezdte, a napló végében gyűjtötte őket, hogy könnyen vissza tudja keresni. Rengeteg helyen megfordult már, és akadt jó pár, ahova többször is hívták. Ilyenkor fellapozta a jegyzeteit, és megnézte, hogy rendben kifizették-e.

Rio Restaurant. Jó hely, béna név, viszont adtak kaját is, ráadásul egész jót. Okésan fizetnek, de nagyon retkes minden, nem könnyű meló. Az egyik kisegítő csillagász, mondott pár érdekességet.

Összességében 4/5.

Aztán az iskoláról írt.

Suliban semmi extra, halálmadár János megint beszélni akar anyával. Mondtam neki, hogy majd hétvégén megcsinálom azt a rohadt kapcsolási rajzot, de nem hatotta meg. Tudnám, miért olyan fontos ez, ha úgysem robotokkal akarok foglalkozni. Tömik belénk a sok haszontalan idiótaságot.

Ezután az anyukája meg a családi dolgok következtek.

Anya azt mondja, jól van a térde, de időnként sántít. Reggel észrevettem, ahogy a kávéfőzőhöz lépett. A számlákkal most egész jól állunk, talán elmaradás sem lesz a hónap végén.

És végül a szomszédság meg a környék.

Hazafelé elkapott Zéti bácsi. Megkérdezte, miért ilyenkor járok haza, én meg visszakérdeztem, hogy miért nem alszik, ha olyan késő van. Nyilván megint én voltam a pofátlan… Azt hiszi amúgy, hogy drogos vagyok, és cuccot terítek, az elsőn lakó srác mesélte. Nem az ordibálós, hanem aki csak három hete költözött ide. Nem tudom, meddig bírja itt, nagyon nem illik a képbe. Állítólag azért jött, mert bebukott valami óriási kriptobefektetést, és odalett a cége. Mondtam neki, hogy ezt ne nagyon reklámozza a lakóknak, de csak nézett rám nagy szemekkel. Kajak nem tűnt fel neki, hogy szinte csak technoszkeptikusok laknak errefelé… Elég furcsa tag.

Miután befejezte a naplóírást, egy ideig a plafont vizslatta – új formákat fedezett fel a beázás után maradt foltban –, aztán kézbe vette a tabletjét, és elindította a FriendBot alkalmazást annak ellenére, hogy tudta: fájnak majd az ujjai gépelés közben. A hangvezérlés már rég elromlott az ócska kütyün.

Jeremy: Helló, haver! Mi újság?

Dominik: Most estem haza, leszakad mindenem.

Jeremy: Hogyhogy? Buliztál?

Dominik: Á… Csináltak ma valami csillagászat- és természetnapot a suliban. Egész délelőtt túráztunk, aztán megvártuk, hogy besötétedjen, és bementünk a hegy tetején álló csillagvizsgálóba, hogy megnézzük a holdat. Amúgy egész jó volt, mondtak pár érdekességet is.

Jeremy: Miket?

Dominik: Például hogy valószínűleg a földből származik. Leszakadt valami darab belőle, és abból lett. Meg hogy még mindig alig ismerik a sötét oldalt.

Jeremy: Most a Star Warsról beszélgetünk?

Dominik elmosolyodott.

Dominik: Szerintem ráveszem az ősöket, hogy tartsuk az újévi partit a csillagvizsgálóban. Elég szép onnan a kilátás.

Jeremy: Jól hangzik.

Dominik: Te mit csináltál ma?

Jeremy: Hát, az iskolába nem találtam be, de kit érdekel… Megvannak azok a jetpackek, amikkel víz felett lehet repülni? Kiderült, hogy apám egyik üzlettársa a gyártó cég tulaja, és elhívta őt egy partnernapra. Nyilván mentem én is, imádok repülni…

Tartalom

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: A tűz felfedezése

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: A trójai faló

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: Aranyláz a vadnyugaton

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: A nagy londoni tűzvész

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: A király védelme

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: Úton Amerikába

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: Fekete halál Velencében

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Olivér

Emma

Dominik

Chrono Journey: A gízai nagy piramis

Olivér

Dominik

Emma

Újdonságaink, eseményeink, valamint kedvezményes ajánlataink megtalálhatók megújult webáruházunkban, a booklove.hu-n!

Felelős kiadó Pap Zoltán

A Kolibri Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje

Felelős szerkesztő M. Szabó Csilla

Korrektor Tomku Kinga

A borítót Tolnai Panka ötlete alapján
készítette Müller Péter

Műszaki szerkesztő Kaposvári Franciska

A #POV-sorozatlogót tervezte Váraljai Viktória

ISBN 978 963 599 854 8

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Geist – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License

Ubuntu – Ubuntu Font Licence