Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

SZEMÉLYEK

ELSŐ KÉP

MÁSODIK KÉP

HARMADIK KÉP

NEGYEDIK KÉP

ÖTÖDIK KÉP

HATODIK KÉP

HETEDIK KÉP

NYOLCADIK KÉP

KILENCEDIK KÉP

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Szép Ernő

AZ EGYSZERI KIRÁLYFI
MESE 9 KÉPBEN,
HÁROM FELVONÁSBAN

BUDAÖRS, 2025

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-678-164-4 EPUB
ISBN 978-963-678-165-1 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

első kiadás: 1914.
Az elektronikus változat az 1914. évi
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító John Atkinson Grimshaw (1836 – 1893)
Spirit of the Night
című festménye részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

SZEMÉLYEK

Első, második, harmadik pásztorfiú

Öreg juhász

A király

A királyné

A királyfi

A királyleány

Első, második, harmadik, negyedik, ötödik kisfiú

Első, második, harmadik, negyedik, ötödik kisleány

A halál

Az ezüst királyleány

Első, második, harmadik, negyedik, ötödik, hatodik, hetedik, nyolcadik és kilencedik legény

Cigányfiú

Első, második szolgálóleány

Juhászbojtár

Betyár

Öregember

Első, második sántikáló asszony

Drótostót

Első, második vándorlegény

Paprika Jancsi

Gyűrűs zsidó

Csikós

Cigányember

Dudád

Cigányasszony

Kocsmárosné

Vak koldus

Lerongyolódott, cifra nőszemély

Első, második, harmadik árva

Anya hangja

Százéves ember

Öreganyó

Garabonciás diák

Pillangók fejedelme

Tündérkirályné

Első, második, harmadik, negyedik, ötödik tündér

Pici tündér

Játszó gyermekek, táncoló legények, leányok, fiútündérek, leánytündérek, angyalok, kis bárányok, madarak.

*

Először játszották a budapesti Nemzeti Szinházban 1913. december 19-én. Az előadást rendezte Ivánfi Jenő. A díszleteket és jelmezeket Kéméndy Jenő tervezte. A zenekíséretet összeállította és részben szerezte Kun László.

ELSŐ KÉP

Este a Hortobágyon. Pásztortűz. Hátul a csillagos ég, csak a kútágas látszik. A tűz körül három pásztorfiú hasal, a tűz felett egy fejérbajuszú vén juhász pipál. Estharangszó, még mielőtt a függöny felmegy. Mikor a függöny felmegy, gyengül a harang, egy-két dudafúvás hallatszik, azután csendesen elkezdődik valamerről:

Szeretnék szántani,
Hat ökröt hajtani,
Ha jönne a rózsám
Az ekét tartani.

A nótát furulya kiséri, a furulya haloványan szól tovább, hébe-hóba duda is szól belé. A kis pásztorok a tüzet nézik, meg-megpiszkálják.

1. pásztorfiú.
Nahát Gabri, ki tud nagyobbat hazudni? Hazudjál már valamit.

2. pásztorfiú.
Te hazudjál először.

1. pásztorfiú.
Én, hát én bementem a házba, nem fértem be az ajtón, besétáltam az ablakon, megköszörültem a ködmönömet, felvettem a hátamra egy nagy zsák ecetet, mondok viszem a malomba. Megyek ki a kéményen, mindenem kifért, csak a fejem nem fért ki. Ott a kuckóba a fejsze, felkapom a fejszét, úgy levágtam a fejemet, mindjárt hetet fiadzott a fejsze. Teszem a fejem a zsebembe, avval szaladok a malomba. Hát a malom nincs otthon. Hol a malom, kérdem a molnárt. Hát aszongya, elment a malom az erdőbe. Hát ott eprészik a malom az erdőbe az ugorkafa alatt, csak úgy hullott róla a dió meg a mogyoró, magam is úgy jóllaktam sárgaretekkel, feketerépával, csakúgy zörög bennem a korpacibere. Megettem egy tucat sütőtököt, egy mogyorót már nem bírtam megenni, felkaptam, kettéharaptam, egyik csónak, másik evező. Felszántottam a Tiszát, vetettem belé dudát, trombitát, lekaszáltam a búzát, lett belőle két véka árpa, eladtam a zabot, megittam az árát, olyan józan lettem, mint az öklöm, de nem hiszi a könyököm.

2. pásztorfiú.
Én elhiszem. Hanem az én apám, mikor még öreg ember volt, Bécsbe szolgált a magyar császár udvarába. Az mesélte, hogy früstököl a császár?

1. pásztorfiú.
Hát hogy früstököl a császár?

2. pásztorfiú.
Úgy früstököl a császár, hogy kijön az udvarba, ilyen karéj kenyérrel ni (kicsapja a karját, mellbe vágja az 1. pásztorfiút.)

1. pásztorfiú (a fejébe vág a 3. pásztorfiúnak.)
Nem én voltam te, Gabri volt.

3. pásztorfiú.
Erigy mert úgy képen nyallak…

Öreg juhász.
Ejnye erre-arra huncut fattyai, nem maradhattok? Majd közibétek vágok!

2. pásztorfiú.
Hát egy nagy arany hordó lekvár az udvar közepén. A hordó mellett két generális két nagy lapáttal. A császár odatartja a kenyerét, a két generális kétfelől hányja rá a lekvárt. Így früstököl a császár.

3. pásztorfiú.
Nahát nincs hazugság nélkül.

Öreg juhász.
Jó lenne már aludni is fiaim.

1. pásztorfiú.
Gabri te.

2. pásztorfiú.
He?

1. pásztorfiú.
Játsszunk verespecsenyét.

2. pásztorfiú.
Gyere. Az 1. és a 2. pásztorfiú csapkodnak egymás tenyerébe nevetve, kurjongatva, végre az 1. pásztorfiú pofon vágja a 2. pásztorfiút. Mind nevetnek.

2. pásztorfiú.
Nézze már kelmed, hát nem pofon vág?

Öreg juhász.
Nem baj fiam, elfelejted mire megházasodol.

2. pásztorfiú.
Megállj…

3. pásztorfiú (a tűzre tesz).

Öreg juhász.
Ne tegyél már arra a tűzre, Jancsi. Jobb, ha lefekszel.

3. pásztorfiú.
Nem alhatnám. Olyan szép az éjszaka. Felnéz az égre.

Öreg juhász.
Mit nézel?

3. pásztorfiú.
Az eget.

Öreg juhász.
Mit nézel rajta!

3. pásztorfiú.
A sok csillagot.

Öreg juhász.
Mit nézel a csillagon?

3. pásztorfiú.
Miből van, hogy úgy ragyog?

1. pásztorfiú.
Miből van? Csillagból.

3. pásztorfiú.
Én azt tudtam, a csillagok kis gyertyák, a jó isten ablakába világítanak éjszaka.

2. pásztorfiú.
Inkább olyan az, mintha arany kutyatej nyitna kék mezőben.

1. pásztorfiú.
Nem arany a csillag, ha ezüst. Hátha az ég az úristen gúnyája, akit telivarratott ezüst pitykével.

Öreg juhász (szipákol).
Kialudt a pipám. (A tenyerébe kap egy parazsat, a pipájába teszi, rácsattantja a kupakot, tovább szívja. Messziről szól a duda egy kicsit).

2. pásztorfiú.
Mért olyan keserves a dudának a szava?

Öreg juhász.
Siratja a szarva az ökröt.

3. pásztorfiú.
Csillag… Miért fényesebb egyik csillag a másiknál?

1. pásztorfiú.
Hogy a bolondok csudálkozzanak rajta. Nevet.

3. pásztorfiú.
Samu bácsi, mért különb egyik csillag, mint a másik?

Öreg juhász köp egyet.
Hát alkalmasint a csillagok is, az egyik báró, a másik gróf, a harmadik herceg, a negyedik szolgabíró. Annál fényesebb, mennél nagyobb sarzsi.

2. pásztorfiú.
A kis csillag parasztcsillag.

1. pásztorfiú.
Samu bácsi.

Öreg juhász.
Mit fiam.

1. pásztorfiú.
Azt mondja meg kelmed, mért áll mindig egy helybe a Göncöl szekere?

Öreg juhász.
Nem látod csacsi, hogy el van törve a rúdja?

2. pásztorfiú.
Miska te.

1. pásztorfiú.
He.

2. pásztorfiú.
Azt mondd utánam, de szaporán: Itat a csetneki csikós a Tiszán, csorba cserép csengő cseng a csetneki csikós csikaja csikajának a csikaja nyakán.

1. pásztorfiú.
Az semmi, hanem ezt próbáld meg: Pipa-kupak, pípa-kupak, pipa-kupak. De szilajon!

2. pásztorfiú.
Pipa-kupak, pipa-kupak, pipa-kupak, pipak, puk, pik, pak. puk, pakuk, pik… hogy a fene egye meg. (Mind nevetnek, csak a 3. pásztorfiú néz komolyan az égre).

1. pásztorfiú.
Hallga csak… (tücsök hallatszik). Hallod a tücsköt?

2. pásztorfiú.
Hallom. Cirip, cirip, cirip, azt mondja,

1. pásztorfiú.
Merre szól vajon?

2. pásztorfiú.
Nem tudom én. Sose tudja az ember, hol, merre, közel-e vagy messzi.

3. pásztorfiú.
Én sokszor azt se tudom, a földön szól-e vagy az égen. Csak hallja az ember, nem látja. A csillagokat meg csak látom, nem hallom. Hátha az égen szól valami. Hátha egy csillag muzsikál… (Hallgatnak).

1. pásztorfiú.
De nagy csend lett.

2. pásztorfiú.
Angyal megy felettünk.

3. pásztorfiú.
Én nem csudálnám, de igazán, ha most az angyalok a tejúton elkezdenének sétálni, osztán lesétálnának a földre, osztán ideülnének a tűzhöz. (Mind hallgatnak, felnéznek).

1. pásztorfiú.
Milyen furcsa minden.

Öreg juhász (Kiveri a tenyerébe a pipáját).
Alszik a tűz kifelé. Nyugodjatok már kis pásztorok.

3. pásztorfiú (A parázs elé tartja a kezét).
Nézzétek már a kezemet. Mintha gyertyalángból lenne az ujjaim.

2. pásztorfiú szintén a parázs elé tartja a két kezét.
Igazán.

1. pásztorfiú (Ő is odatartja a kezét).
Aj de szép. (Mindhárman némán mozgatják a kezüket a tűz előtt).

2. pásztorfiú.
Egy kis lángja van még.

3. pásztorfiú.
Olyan ez a láng, akar az őszi virágszál.

Öreg juhász.
Hamar elhervad a tűzvirág.

1. pásztorfiú.
De miből lehet a láng, hogy nem lehet megfogni?

2. pásztorfiú.
Nem lehet megfogni, oszt ha megfogod, mégis megéget. (Egy kicsit hallgatnak).

3. pásztorfiú.
Nini… (Felmutat az égre).

Első pásztorfiú, második pásztorfiú (egyszerre).
Mi a?

3. pásztorfiú.
Ahol ni, most szaladt le egy csillag.

1. pásztorfiú.
Jaj de szép volt… olyan volt, mint mikor egy hegyeset köp az ember.

2. pásztorfiú.
Milyen fényes volt. Legalább a gróf lehetett.

Öreg juhász.
Csillaghullás van.

3. pásztorfiú.
Samu bácsi, mondja kelmed, hová hull a csillag, aki lehull? Hová lesz a csillag?

Öreg juhász.
Meghal. (A furulya elhallgat). Holnap estére másik kis csillag születik a helyébe.

3. pásztorfiú.
Hát a csillag is meghal?

2. pásztorfiú.
Meg hát, te jószág, nem hallod?

3. pásztorfiú.
Samu bácsi… azt mondja meg kend nékem, hogy hát mért kell meghalni?

Öreg juhász.
Számadó juhász vagyok fiam, de erről nem tudok számot adni.

3. pásztorfiú (Nagyot sóhajt).

1. pásztorfiú.
Én el se tudom hinni, hogy én is meghalok egyszer.

2. pásztorfiú.
Én is…

3. pásztorfiú (riadtan, hangosabban).
Én is! (Messziről a visszhang). Én is…

Öreg juhász.
Ne is higyjed kis bojtárom. Majd ráérsz elhinni, ha így megöregszel te is is. Már az én fejem kalásza nagyon érik az öreg kaszás keze alá.

2. pásztorfiú.
Nem fél kend?

Öreg juhász.
Én fiaim huszár voltam, majd csak megülöm a Szent Mihály lovát is.

1. pásztorfiú.
Ha meghal kend Samu bácsi… nem látjuk többet kendet.

Öreg juhász.
Bajosan. (Egy kicsit hallgat). Én se látlak tikteket. Se a birkát. Se a mezőt. Se a tornyot. Se az eget. Majd akad másik számadó a helyembe.

1. pásztorfiú.
Én tudom ríni fogok, ha temetik kendet.

Öreg juhász.
Nekem pedig hiába ríssz. (Megsimogatja a fiú fejét).

3. pásztorfiú.
Halál, halál.

Öreg juhász.
Aludjatok már. Nem tudtok jó hajnalba felkelni.

3. pásztorfiú.
Nem alhatnám.

1. pásztorfiú.
Nékem se akaródzik még. Ez meg már behunyta a szemét, eltátotta a száját.

2. pásztorfiú (Hortyog).

3. pásztorfiú.
Meséljen kend egy szépet Samu bácsi. Még máma nem is mesélt.

1. pásztorfiú.
Igazán, meséljen kend.

Öreg juhász.
Már megint mese kell?

3. pásztorfiú.
Olyan szépeket tud kend.

Öreg juhász.
Adjál csak egy kis parazsat Jancsi.

3. pásztorfiú (egy darab parazsat tesz a pipájába az öregnek).

Öreg juhász (Egy darabig hallgatagon szívja a pipáját).
Na megálljatok hát no.

1. pásztorfiú (Megrázza a 2. pásztorfiút).
Ne aludj Gabri.

2. pásztorfiú.
He… ne izélj…

1. pásztorfiú.
Ülj fel te, hallgasd a mesét.

2. pásztorfiú (Felül, dörzsöli a szemét).
Mese… mese…

Öreg juhász.
Hát volt egyszer, hol nem volt, az Óperenciás tengeren is túl volt, de még azon is túl, ott, ahol a kurtafarkú kis disznó túr, százesztendős öreganyám ezerráncú rokolyájának ezeregyedik ráncában lakott egy kis bolha. Annak a kis bolhának a bal hátulsó lábának a legkisebbik kisujjának a körme alatt volt egy nagy hatalmas ország. Annak a nagy hatalmas országnak volt egy nagy hatalmas öreg királya, annak az öreg királynak egy jóravaló takaros fia. Hát ez az egyszeri királyfi sok vitéz háborúba megfordult, sok törököt-tatárt muszkát, szerecsent levágott, sok országot, sok világot bejárt, mikor osztán megint hazakerült az öreg király házába, egyszerre csak elváltozott a természete. Hogy-hogy nem, eszébe jutott ennek a királyfinak, hogy hát meg kell halni. Hát ő osztán mindig csak ezt forgatta a fejébe, se éjjele, se nappala nem volt, hogy hát miért is kell az embernek meghalni. Lett belőle egy szomorú királyfi. Semmihez se volt már kedve, kívül se ment a pitarajtón, csak lekönyökölt ablakába, ott gunnyasztott, szomorkodott, bámészkodott kifelé…

Míg az öreg juhász beszél, a csillagos ég elenyészik, lassankint egészen besötétedik a színpad, az öreg juhász egyre halkabban mondja a szavakat, mire a végéhez ér, hátul látszani kezd a királyfi szobája, a juhászok eltűnnek, a szoba felragyog, a királyfi ott könyököl az ablakban.