VARGA ÉVA SÁRA

RÖVID

NOVELLÁK ÉS COVID–EMLÉKEZETEK

Könyv Guru

Budapest, 2021

RÖVID

Címoldal

1. RÉSZ NOVELLÁK

Marika néni esete a hanggal

Metróállomás

A beszélgetés

Találkozás

A baleset

Málenkij robot

A telefon és barátai

A telefon végzete

Dr. Asbóth Antal megmagyarázhatatlan napja

Peti valóra vált álma

Zsuzsi története

Hogy kell egy élet alatt kettőt leélni?

Irodai rémálom

Szabadság

Szegény Lajos

Gabi találkozása Sanyi bácsival

2. RÉSZ Covid–emlékezetek

2020. tavasz

2020. nyár

2020. ősz

2020–2021. tél

2021. tavasz

2021. nyár

Búcsúzóul

Copyright

1. RÉSZ
NOVELLÁK

MARIKA NÉNI ESETE A HANGGAL

Marika néni fáradtan roskadt le egy padra a parkban. Egész nap takarított, az ő korában ez már fárasztó volt. Ebéd után kicsit lejött sétálni a parkba, az orvos azt mondta, jót tenne, ha kicsit mozogna és nem otthon ülne egész nap a tévé előtt, erőltesse meg magát. Úgyhogy most megerőltette magát. Ment egy kört a parkban, megnézte a tavacskát, megnézte az idei kiskacsákat, megnézte a virágzó akácfákat is. Elfáradt, úgyhogy végre leült. Sajnos a kedvenc padja foglalt volt, egy szerelmespár ült rajta. Leült hát a szomszédos padra, amit utált, mert az közvetlenül egy szemetes mellett volt, amit nagyon ritkán ürítettek, és folyton bűzlött benne valami. Marika néni nem volt mérges egyáltalán, inkább örült a szerelmespárnak. „Szép is a szerelem!” – gondolta magában. Visszaemlékezett saját ifjúkorára, hogy Károllyal mennyire szerették egymást. Kezdetben. Aztán sok nehézség jött. Marika néniék nagyon szerettek volna gyereket, de nem sikerült, Marika néni nem esett teherbe. Egy idő után már nem bírta a lelki terhet, harmincöt évesen azt mondta Károlynak, hogy ne próbálkozzanak tovább. Károly nem tudta elfogadni, hogy nem lesz gyerekük, elvált Marika nénitől, újraházasodott, és született három gyereke. Marika néni szégyellte, hogy nem tudta gyermekkel megajándékozni Károlyt.

Még így negyven évvel később is összeszorult a szíve, könnybe lábadt a szeme, ha erre gondolt. Igyekezett nem gondolni erre, most is inkább a párocskára figyelt, hogy elterelje a figyelmét.

– Annyira megkönnyebbültem… – mondta a lány.

– Én is – felelte a fiú. – Tudod, hogy mennyire szeretlek, de nem tudom, mit csináltunk volna, ha…

– Mindegy, ne is gondoljunk rá!

Miről lehet szó?

Ekkor Marika néni fülét megütötte egy bariton hangszínű férfihang.

– A dohányzás súlyosan károsítja ön és környezete egészségét – mondta a hang.

– Tessék? – kérdezett vissza Marika néni. Körülnézett, hogy ki beszél.

A hang folytatta:

– 33% kedvezmény minden hajmaszkra – közölte a hang.

– Ki beszél? – Marika néni ismét körülnézett, de nem látott senkit maga körül. Levette a szemüvegét, megtisztogatta, hátha ez a baj, de tiszta szemüveggel sem látott senkit.

– Összetevők: víz, árpamaláta, komló és komlókivonat – sorolta a hang.

– Halló! Ki az, ki beszél? – kérdezte kissé hangosabban Marika néni, bele a nagyvilágba. Nem látott senkit, a párocska tagjai egymással voltak elfoglalva, nem figyelték, hogy mi történik. A hang megint megszólalt:

– Recyclable packing. Recyclability acc. to ISO 18604 for various purpose. Actual recycling depends on several factors, e.g. the regional availability of a recycling system.

Marika néni kezdett ideges lenni. Most már angolul is beszélnek hozzá. Ez angol egyáltalán? Fel sem ismerte, ha orosz lenne, azt felismerné, de azt sem értené.

– Elnézést, uram, mit akar tőlem? Csak egy ezres van a tárcámban… Arra pályázik? – kérdezte Marika néni, és elővette a tárcájából az ezrest. Letette a földre, hátha azzal előcsalogatja a hang tulajdonosát, de nem jött elő senki. Csak a galambok kezdtek köré gyűlni, mert azt hitték, ennivalót kapnak. A hang azonban megint megszólalt:

– Étel vagy ital fogyasztása után rágózzon legalább 20 pe… A kiegyensúlyozott étrend és egészséges életmód fontos.

– Hát, az már igaz – felelte Marika néni. Azt gondolta, ha esetleg beszélgetést kezdeményez a hanggal, többet megtudhat a kilétéről. – Ön egészségesen táplálkozik, kedves uram? – kérdezte. A hang azonban nem felelt, helyette így folytatta:

– 5–99–954–6470–246.

– Ez valami telefonszám? Nincs nálam telefon, hiába is próbálja elővetetni velem. Mert ez a terv, ugye? Ki akar rabolni.

A hang nyugodtan, egysíkú, kellemes bariton hangszínnel folytatta, mint eddig:

– Tárolás: napfénytől védett, száraz, hűvös helyen. Származási hely: EU.

Marika néni nem bírta idegekkel. Felállt, körbejárta a padot, hátha a támla mögé bújt valaki, de ott sem látott senkit. Sehol senki, semmi gyanús, csak ő, a pad meg a pad melletti kuka volt a környezetében.

„Hát, ez nem igaz – gondolta –, kezdek megőrülni. Szegény Jolikámmal is ez történt. Mondjuk ott Jolika nem tudta magáról, hogy őrült, csak a környezetének tűnt fel.”

Közben a szerelmespár abbahagyta a turbékolást, felálltak, és kézen fogva elsétáltak. Megüresedett Marika néni kedvenc padja, de nem ült át. „Kiderítem, hogy mi a csuda ez” – tökélte el magát.

– Alk. 11,5%, 750 ml. Ajánlott fogyasztási hőmérséklet: 10–12 Celsius–fok. Tárolás: száraz, hűvös, közvetlen napsugárzástól védett helyen. Szulfitokat tartalmaz. Magyar pezsgő.

– De régen ittam pezsgőt! Nekem is adna egy pohárkával? – kérdezte Marika néni a hangtól, de az nem válaszolt, helyette így folytatta:

– Tisztelt Ügyfelünk! A földgáz egyetemes szolgáltatás biztosítása, az egyetemes szolgáltatási szerződés teljesítése keretében kezelt személyes adatokra vonatkozó tájékoztatást a www.mvmnext.hu honlapon és az ügyfélszolgálati irodáinkban elérhető Általános Adatkezelési Tájékoztatóban találhatja meg.

„Úristen, tényleg, milyen régóta nem fizettem gázszámlát!” – ijedt meg Marika néni. Na mindegy, majd holnap befizeti a csekkeket, most sokkal fontosabb dolga van. Ki kell derítenie, hogy mi folyik itt. Lehet, hogy a galambok tanultak meg beszélni? Odafülelt, de csak az idegesítő búgásukat hallotta, ami viszont távol állt a beszédtől.

– Teljes értékű száraz eledel felnőtt macskák részére – közölte a hang.

„Valaki eteti a macskákat? Ó, most már értem – gondolta Marika néni –, hogy miért van itt ennyi kóbor macska, akik egész jó húsban vannak.”

Marika néni kitervelte, hogy hogy fog rájönni, ki beszél. Ha legközelebb megszólal a férfi, azonnal a hang irányába fog elindulni. Felállt, hogy azzal se menjen el sok idő, amíg feltápászkodik. A hang csakhamar megszólalt:

– Figyelem! A mellékelt tamponhasználatról szóló tájékoztató fontos információkat tartalmaz a menstruációs TSS–ről, amely egy ritka, de súlyos betegség. Kérjük, olvassa el és őrizze meg egészsége és higiéniája érdekében!

Marika nénit már nem is érdekelte a szöveg tartalma. Az ő idejében még nem volt tampon, vattát használtak a nehéz napokon. Utálták, de túlélték. Ahogy megszólalt a hang, elkezdett fülelni, mint egy vadászkopó. „Aha, valahonnan innen, balról jön, a kuka környékéről”. Épp mikor már majdnem megtalálta a hang forrását, elhallgatott a szöveg. „Na, nem baj – gondolta –, várok még egy monológot.”

Nem kellett sokat várnia. A hang ismét megszólalt, ugyanolyan lágy, nyugodt bariton hangon, mint eddig:

– Olvassa le az eredményt! Eredményét az eredményjelző ablakban olvashatja le. A kék csíknak meg kell jelennie az ellenőrző ablakban az eredmény leolvasásakor. A vonal jelzi, hogy a teszt sikeres.

Marika néni ebben a percben rájött, hogy a hang a kukából jön. Valaki van a kukában? Bele se fér… Vagy elrejtettek benne valami szerkezetet, és az ad ki hangot? Netán valaki szórakozik vele?

Már nem bírt magával. Odarohant a kukához, és mint egy őrült, nekiesett. A szemetes nem adta magát könnyen, fémből volt. Nem tudta szétszedni, nincs mit tenni, ki kell rámolni belőle a szemetet. Marika nénit már ez sem érdekelte. Csak tudja meg végre, hogy mi ez a hang. Először könyékig beletúrt, hátha elér valamit, de nem ment. Nekiállt hát puszta kézzel kiszedni a szemetet. Páran már bámészkodtak, egy anyuka sétálgatott ott a kisfiával.

– Zolika, ne nézd a csöves nénit, nem illik! – mondta a kisfiúnak. – Nem mindenki olyan szerencsés, mint mi, hogy minden nap friss étel kerül az asztalunkra.

„Nem is vagyok csöves” – gondolta Marika néni. Mindegy, nem érdekli, mit hisznek mások, hajléktalan vagy őrült. Melyik a rosszabb vajon? Majd elmélázik ezen, ha megtalálta a hang forrását.

Szép sorban kiszedte a szemetet. Nem is kiszedte, kihajította a fűre. Ott landolt egy cigarettás doboz, egy női magazin kuponos oldala, egy üres sörösdoboz. Kivételesen nem volt olyan sok szemét a kukában, Marika néninek egész mélyen bele kellett hajolnia, hogy elérje a szemetet. Kitúrt még egy üres papírzsebkendő–csomagolást, egy fél rágógumicsomagot, az is üres volt. Talált egy ásványvizes és egy üdítőspalackot is, mindkettő alján volt még valamennyi ital. Kicsit szomjas volt, már azon gondolkozott, hogy megissza, de az utolsó pillanatban úgy döntött, hogy inkább mégsem. Volt még a kukában egy üres pezsgősüveg, egy gázszámla melléklet összegyűrve, és egy száraz macskaeledeles zacskó, ami szintén üres volt. Marika néninek ismerős volt a macskaeledel. „De furcsa – gondolta –, nem pont erről beszélt a hang?” Tovább kutatott. Utoljára egy üres tamponos dobozt talált és egy lázmérőszerű bigyót. „Ez meg mi?” A lázmérőszerűség mellett megtalálta a csomagolását is, elolvasta: TERHESSÉGI TESZT. „Ó, nahát – gondolta –, a mi időnkben ilyen nem volt. Vagy megjött, vagy nem.” A lázmérőn két függőleges csíkot látott. Vajon ez mit jelent?

Elolvasta az útmutatót. A tesztet reggel kell végezni, a rózsaszín végét bele kell mártani a vizeletbe. „Fúj, ez pisis!” Marika néni kezéből gyorsan kiesett a teszt. De hát mit számít, az egész kukát áttúrta már, tiszta kosz volt az egész karja. Na, és akkor most mi az eredmény? Terhes vagy nem? Elolvasta, hogy akkor pozitív a teszt, ha a baloldali csíkon a függőleges mellett megjelenik egy vízszintes is, tehát a két vonal egy pluszjelet alkot. Ezen a teszten nem volt pluszjel, az eredmény tehát negatív volt.

Kiszedett mindent a kukából, de a hang forrására nem jött rá. Igazán kemény asszony volt, de most sírni kezdett. „Úgy fogok meghalni, hogy nem tudom, mi történt itt ma!” – kesergett. Leült a padra, nézte maga körül ezt a sok szemetet. A cigarettás dobozt, a kuponokat, az üres sörösdobozt, a papír zsebkendő és a rágógumi csomagolását, a petpalackokat, a pezsgősüveget, a macskaeledeles zacskót, a tamponos dobozt és a terhességi tesztet. A hang megszűnt, nem hallotta már, mióta kiszedte a szemetet a kukából.

Hirtelen rájött, hogy a hang ezeket a szemeteket sorolta fel. A macskaeledel… A sör összetevői… Felszedte a papír zsebkendő csomagolását, és megtalálta rajta az angol feliratot valami bicikliről, ezt mondjuk abszolút nem értette, de minden más stimmelt. Lehet, hogy a kuka felsorolta, hogy mi van benne? Ennek mi értelme van? Ezt a baromságot! Nem is tudja, melyik jobb, ha a galambok beszélnek vagy a kuka. A galambok legalább élőlények.

Körülnézett a szeméthalmon, amit a füvön hagyott. A legérdekesebb a terhességi teszt volt. Szokatlan, hogy valaki ide dobja ki ezt a bigyót. Talán valahova ide is pisilt. Marika néni egy kicsit prűd volt, nem szívesen gondolt erre a témára. Ki az, aki itt csinál terhességi tesztet? Valami hajléktalan? De annak biztosan nincs pénze a tesztre. Mindenki más otthon végezné el, kivéve azt, aki nem akarja, hogy otthon kiderüljön az eredmény. Például egy apáca vagy tinilány, aki nem hagyhat maga mögött ilyen szemetet a kukában. Egy közparkban viszont mindegy; nem derül ki, hogy ki hagyta ott a szemetet. Vajon ki dobta ki a terhességi tesztet? Nem sok fiatal jár ide, apáca meg egy sem. Furcsa is volt, hogy ma az ő padján fiatalokat lát, errefelé nem szoktak előfordulni, ide nyugdíjasok járnak inkább.

Visszagondolt a mai szerelmespárra. Kicsit ők is furák voltak, mintha ünnepeltek volna valamit, vagy valaminek nagyon örültek volna. Miről is beszélgettek? Hogy mennyire megkönnyebbültek valamitől. Mitől lehet megkönnyebbülni? Egy jó jegytől az iskolában? Vagy…

Marika néninek hirtelen összeállt a kép. A pár dobta bele a terhességi tesztet a kukába, és azért könnyebbültek meg, mert a teszt negatív lett. Örült, hogy legalább erre rájött. Hogy a kuka miért és hogyan sorolta fel a szemetet magában, honnan jött a hang, az nem derült ki.

Marika néni feltápászkodott a padról, nekiállt összeszedni a kitúrt szemetet. Visszarakta a kukába. Közben ezen gondolkozott:

„Milyen furcsa, hogy ez a pár ennyire örült a negatív eredménynek. Biztos rosszkor jött volna a baba. Édes Istenem, én mennyire örültem volna, ha terhes lettem volna a házasságom alatt!”

Hát ez van. Furcsa az élet. Marika néni fáradtan, kisírt szemmel, büdösen ment haza, ki is kerülte mindenki az utcán. Otthon lefürdött. „De jó végre itthon lenni és megfürödni! Soha többet nem megyek abba a parkba” – gondolta, és nem is ment ki két hétig. Aztán… Arra jutott, hogy tulajdonképpen nem is volt rossz ez a kis nyomozás. Milyen ügyesen rájött a dolgokra! Milyen jól kikövetkeztette a történteket! Vajon valóban így történt? Mindegy is, neki tetszett ez a forgatókönyv. Azon kapta magát, hogy folyamatosan ezen agyal. Olyan volt, mint valami Agatha Christie regény. A park is hiányzott neki. Mi lehet a kiskacsákkal? Az akácfák biztosan elvirágoztak már. Otthon eléggé unatkozott egyedül, még egy macskája sem volt. Nem akart macskás vénasszony lenni. „Á, egye fene – gondolta egy unalmas keddi napon –, holnap ismét kimegyek a parkba, meglátom még, hová ülök, az is lehet, hogy a kuka mellé. Aztán ha beszél hozzám a kuka, akkor beszél, legalább történik velem valami így vénségemre.”

METRÓÁLLOMÁS

– Bocsánat, melyik megálló következik? – kérdezte a fiatal lány a mellette ülő középkorú nőt.

– Azt hiszem, a Blaha – felelte az asszony.

– A Blaha? A Keleti volt már? Én azt hittem, a Puskás Stadionnál voltunk az előbb…

– Nem tudom, nem figyeltem a megállókat… – mondta elgondolkozva az asszony. – Csak fél füllel hallgatom, mint mondanak be, és most a Blahát mondta az előbb, ez biztos.

– Igen, én is hallottam, hogy Blaha – felelte a lány –, viszont szerintem az előbb nem a Keletinél voltunk, hanem a Stadionnál. Tehát most a Keleti jön, és nem a Blaha.

Az asszony elgondolkodott. – De most mondták be, hogy Blaha.

– Igen, de szerintem elromlott, nem jól mondta be.

– Az nem lehet, ezt felvételről mondják be, nem tud kimaradni egy megálló az előre felvett szövegből! Biztos, hogy a Blaha jön. Valószínűleg elaludt – mondta határozottan az asszony.

– Á, én nem tudok elaludni a metrón egy megállóra… De nemsokára megérkezünk, és kiderül.

Az asszony már kissé dühös volt.

– Nézze, a szöveg nem tud elromlani, mert vagy bekrepál az egész, vagy jól működik, és a Stadionnál még jó volt, erre határozottan emlékszem. Biztos, hogy a Blaha jön.

A szerelvény épp ekkor gördült be a peronra.

– Asszonyom, nézze a táblát, Keleti van kiírva! A Keletiben vagyunk, nekem pedig itt le kell szállnom, a viszontlátásra! – mondta a lány, és leszállt a metróról.

– Nem hiszi el, hogy a Blahán vagyunk! Nem maradhat ki egy megálló a szövegből, ezt miért olyan nehéz felfogni?! – puffogott magában az asszony.

A BESZÉLGETÉS

Az ebédlőben nyüzsgés volt, mint mindig, így déltájt. Tóth Józsi kikérte az ebédjét, és vitte a kedvenc helye felé, a sarokba, a két személyes asztalhoz. Általában egyedül evett, nem szerette a nagy társaságot. A sarokból figyelte az étkezde közönségét, látásból már mindenkit ismert, sőt magában már nevet is adott nekik. Olyannyira ismerősnek érzett itt mindenkit, hogy amikor egyikükkel összefutott a boltban, automatikusan köszönt neki, erre a másik meglepetten, sőt, szinte felháborodva nézett vissza rá. Tóth Józsi elszomorodott: hát persze, őt senki sem ismeri. Tudta ő jól. Tudta, hogy az égvilágon semmi különleges nincs rajta, az átlagosnál is átlagosabb. Rendes, udvarias, kötelességtudó ember volt, a cégben meg voltak vele elégedve. Fizetése ugyan nem volt kiugró, hiszen soha nem szólt semmiért, nem kért fizetésemelést, nem kért céges telefont, még egy gemkapcsot sem, soha. Feleségével és kislányával hármasban éldegéltek egy másfél szobás lakásban Angyalföldön.

Belekezdett az ebédjébe. Menüt evett, mint mindig. Tojásleves, bácskai rizseshús és egy alma. A leves vége felé tartott, mikor meglátta Laci bácsit, a cég „nagyöregjét”, pontosabban meghallotta, ugyanis Laci bácsit mindig megelőzte a hangja.

– Szép jó napot, Józsikám! Na, látom, te is itt falod az ételt, mi? Finom a leves? Azért otthon jobban főznek, nem? Remélem. Jaj, de tele van ez az ebédlő… Te, nem zavar, ha ideülök?

Józsi sietve megtörölte bajuszát, udvariasan a szemben lévő székre mutatott.

– Dehogy zavarsz, Laci bácsi, foglalj helyet, jó étvágyat!

– Köszi, köszi! Na, minden megvan, kanál, villa… Te mindig menüt eszel?