Copyright © Marion Ponelies, 2025

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Demenz verstehen und mutig begegnen. Hilfe und Unterstützung für Angehörige – die wichtigsten Fragen und Antworten,
Rowohlt Taschenbuch Verlag, Hamburg, 2025

Hungarian translation © Miklódy Dóra, 2025

Fordította: Miklódy Dóra

A kötetet tervezte: Karcagi Klára

Jogi nyilatkozat

A könyv tartalmát legjobb tudásunk és meggyőződésünk szerint ellenőriztük, a mű célja, hogy tájékoztatást és felvilágosítást nyújtson. Semmilyen körülmények között nem helyettesíti a (szak)orvos és/vagy képzett ápolószemélyzet által adott diagnózist, tanácsadást és kezelést. Soha ne szedjen/adjon be gyógyszert az orvosával való konzultáció nélkül, és mindig forduljon orvoshoz, ha bármilyen egészségügyi kérdés vagy panasz merül fel. Sem a kiadó, sem a szerző nem vállal felelősséget az itt bemutatott ajánlások orvossal történő konzultáció nélküli végrehajtása által okozott károkért és/vagy kellemetlenségekért.

TARTALOM

ELŐSZÓ

ÚTJELZŐID A DEMENCIA LABIRINTUSÁBAN

A DEMENCIA MEGÉRTÉSE

„Mi történik az agyban demencia esetén?”

„Milyen típusai vannak a demenciának?”

„Melyek a demencia első jelei?”

„Hogyan alakul ki a demencia?”

„Az apám mindent megél, és rendkívüli módon szenved. Mennyi idő, mire már nem tudatosul benne a demencia?”

„Mi a különbség a demencia és az Alzheimer-kór között?”

„Hogyan kezelik a demenciát?”

„Mitől súlyosbodik a demencia?”

„A demencia egyik napról a másikra súlyosbodhat?”

„Miért kell ragaszkodnunk a demencia diagnózisának felállításához?”

„Mit kezdjek a demenciadiagnózissal?”

„A demencia örökletes?”

„Hogyan lassíthatom le a demencia előrehaladását?”

„Hogyan előzhetem meg a demenciát?”

„Hogy tudok hozzátartozóként távolságot tartani?”

„Miben halnak meg a demens betegek?”

IDŐSEK OTTHONA ÉS OTTHONI ÁPOLÁS

„Mikor nem élhet többé egyedül egy demenciában szenvedő személy?”

„Honnan ismerem fel, hogy jó-e egy idősek otthona?”

„Anyukám egy idősotthonban van, de mindig haza akar menni. Hogyan tudom elmagyarázni neki, hogy nem lakhat tovább egyedül?”

„A nagymamám folyton elszökik az otthonból. Mit csináljunk, hogy abbahagyja?”

„Melyik a jobb? Az idősek otthona, vagy hagyjuk a beteget az otthonában lakni?”

„Hogyan tehetem biztonságossá a demens anyukám otthonát?”

„Mondjam meg a betegnek az igazat, hogy idősek otthonába kerül? Hogyan reagáljak, ha tiltakozik ellene?”

„Nem bírom tovább, de nem akarom a páromat idősek otthonába küldeni. Mit csináljak?”

„Milyen támogatási lehetőségek érhetők el otthoni gondozáshoz?”

„Hogyan szervezzem meg a látogatást az otthonban?”

SZÖRNYEN VISELKEDIK

„Az apósom egyre agresszívebb lesz. Van valami tipped ezzel kapcsolatban?”

„Az anyukám nem hajlandó orvoshoz menni. Hogy bírjam rá mégis?”

„Mit csináljak, ha az anyukám nem akarja bevenni a gyógyszereit?”

„Anyukám mindig meg akarja látogatni az édesanyját, de ő már elhunyt. Mit csináljak?”

„Mit tehetek, ha a férjem minden segítséget visszautasít, amit kaphatnék?”

„A demens apám mindent eldug, és aztán semmit sem talál meg. Ez normális?”

„Anyukám azzal vádol, hogy lopok tőle, az apukámat meg azzal, hogy megcsalja. Hogyan reagáljak ezekre?”

„Az anyukám folyton el akarja hozni a gyerekeit az iskolából. De persze már mindannyian felnőttek vagyunk. Mit csináljak?”

„Anyám gyakran lát dolgokat vagy embereket, amik/akik nincsenek ott. Hogyan reagáljak erre?”

„A demens édesanyám állandóan véresre vakarja magát. Mit csináljak?”

„Miért játszik az anyukám az ürülékével?”

„Mit tegyek, ha a beteg nem akar reggel felkelni?”

„Miért számol az apám állandóan magában?”

„Miért van a férjem mindig a sarkamban?”

„Apukám azt mondja, hogy a tévében lévő emberek beszélnek hozzá. Ez miért van?”

„Mit csináljak, ha a demenciában szenvedő személy elfelejtette, hogy a házastársa meghalt, és ehelyett azt hiszi, hogy eltűnt?”

„Anyám szemetel a lakásában. Mit csináljak?”

„A férjem nyilvános helyen próbálja kielégíteni magát. Hogyan tudom megakadályozni ezt?”

EVÉS ÉS IVÁS

„Az anyukám nem hajlandó enni. Mit csináljak?”

„Hogyan motiváljam a demens anyukámat a folyadékfogyasztásra?”

„Apám túlzásba viszi az evést. Mit csináljak, hogy leállítsam?”

„Az apám már nem rágja meg az ételt. Miért?”

„A férjem azt hiszi, hogy meg akarom mérgezni, és nem hajlandó enni. Hogyan reagáljak erre?”

ÖLTÖZKÖDÉS ÉS TISZTÁLKODÁS

„A férjem nem hajlandó többé zuhanyozni. Mit csináljak?”

„Az anyósom nem hajlandó átöltözni. Hogyan vegyem rá, hogy lecserélje a viseltes ruháját?”

„Az apám mindig fázik, még akkor is, ha több réteg ruha van rajta. Hogyan segíthetek neki?”

„A demens apám állandóan meztelenül járkál az otthonban. Miért?”

„Az apám éjjel mindig letépi a pelenkáját. Mit csináljak?”

„Az apám már nem ér ki időben a vécére. Ez miért van? Mit csináljak?”

„Miért vizel a férjem a virágcserépbe?”

AZ EGYMÁSSAL VALÓ KOMMUNIKÁCIÓ

„Elmondjam a nagyinak, hogy demenciában szenved?”

„Felhívjam egy demens személy figyelmét arra, hogy hibázott?”

„Mit csináljak, ha az anyukám »anyunak« szólít?”

„Az anyám szinte már nem is beszél. Hogyan kommunikáljak vele?”

„Hogyan reagáljak, ha a beteg nem találja meg a megfelelő szavakat?”

„Az apám folyton ugyanazt a kérdést ismételgeti. Mit csináljak?”

„Miért beszél az anyám a tükörképéhez?”

„Mit csináljak, ha a nagymamám keservesen zokog?”

„A férjem állandóan magában dúdol. Miért csinálja?”

„Az anyukám már nem beszél. Honnan tudhatom, hogy nincsenek-e fájdalmai?”

ALVÁS ÉS FIZIKAI NYUGTALANSÁG

„A férjem korán reggel el akarja hagyni a házat. Hogyan tartsam vissza?”

„Az anyukám folyton azt kérdezi éjszaka, hogy most már fel kell-e kelnie. Mit csináljak?”

„Miért alszanak olyan sokat a demens betegek?”

„A demens apám az éjszaka közepén hív, és teljesen össze van zavarodva. Mit csináljak?”

„Miért járkálnak a demens emberek egész nap fel-alá?”

KAPCSOLAT

„Az apukám már nem ismer fel. Mit tegyek?”

„Anyukám nem akar senkivel sem találkozni. Tudom, hogy ez rossz neki. Mit tehetek ellene?”

„Anyám folyamatosan gyámkodik apám felett, aki demenciában szenved. Hogyan segíthetnék neki?”

„A férjem egyre kevésbé tűri a fizikai közelséget. Mit csináljak?”

„Mire kell figyelnem, ha az édesanyámmal szeretnék nyaralni menni? Egyáltalán, jó ötlet ez?”

„Milyen ajándékkal lephetek meg egy demens személyt?”

„A férjem ugyan lát engem, de továbbmegy vagy elindul a másik irányba. Miért?”

„Hihetetlenül elszomorít, hogy látom az édesapám leépülését. Hogyan kezeljem a helyzetet?”

SZOLGÁLTATÁSOK

FORRÁSOK

ELŐSZÓ

– Szemétláda! – Megbotránkoztál? Igen, én is így voltam vele, amikor még szakképzetlen huszonévesként jártam egy idősek otthonában, és az egyik lakó így fogadott. „De mit csináltam rosszul?” – kérdeztem magamtól, tele bűntudattal.

Csak néhány évvel később, a Frankfurti Egyetemi Kórházban végzett ápolói képzésem során lett több információm a demenciáról, és akkor jöttem rá, hogy én már találkoztam az első demens betegemmel. A demenciában szenvedő emberek gyakran már nem képesek kontrollálni az érzelmeiket, például a frusztrációt vagy az agressziót. Ez impulzív dühkitörésekhez vagy verbális bántalmazáshoz vezethet – ami általában teljesen váratlanul éri a kívülállókat. A demens emberek ezenkívül a saját kis világukban élnek, és ennek megfelelően cselekszenek is. Így annak az idős néninek biztos volt értelme engem leszemétládázni.

A kórház különböző osztályain folyton találkoztam demens emberekkel, és már a kezdetektől fogva úgy éreztem, különleges a kapcsolatom velük. Ez alól Otto sem volt kivétel. Nővértanulóként új voltam egy osztályon, és a régi, összeszokott ápológárda engem küldött a „problémás esethez”, hisz én még ráértem. A „problémás eset” Otto, egy idős, Lewy-testes demenciában szenvedő férfi volt, aki hevesen tiltakozott a tabletták bevétele ellen. Rettentő kíváncsian léptem be Otto szobájába.

Nem szóltam semmit, csak megfigyeltem. Nyugtalannak tűnt, magában dúdolgatott, kettőt lépett előre, kettőt oldalra, kettőt hátra. Mindeközben úgy tűnt, észre sem vesz engem. Csak egyetlen kérdés motoszkált bennem: mit csinál? Milyen világban van ő most éppen? Egyértelmű volt számomra, hogy csak akkor fogja bevenni a tablettáit, ha sikerül belépnem a világába. Hirtelen megvilágosodtam! Elé álltam, rámosolyogtam, és széttártam a karomat. Mintha transzból ébredt volna, Otto a szembe nézett, elmosolyodott, megragadta a kezemet, és átölelte a derekamat. És így történt meg, hogy a „problémás eset” és a fiatal tanulónővér – a kívülállók értetlenkedő pillantásaitól kísérve – végigtáncolták a kórház folyosóját. A szeretetreméltó demens beteg ugyanis egy bálban volt, és sürgősen táncolni akart, ami teljesen érthető is! Ez vélhetően egy ifjúkori emléke volt.

Miután néhány percig táncoltunk, mondtam Ottónak, hogy szomjas vagyok, és adtam neki is egy pohár vizet, a tablettáival együtt. És persze már kitaláltad: magától értetődően bevette őket.

Ennek a találkozásnak több mint 20 éve. De ma is olyan eleven emlék, mintha csak tegnap történt volna. Köszönöm, kedves Otto, a csodálatos találkozónkat, amely végül felébresztette bennem a demenciával élők gondozása iránti szenvedélyemet.

Mond neked valamit a „szuperérzékenység” kifejezés? A szuperérzékeny emberek érzékenyebben reagálnak a külső ingerekre, mint az átlag. Ez elsősorban olyan ingereket jelent, amelyeket érzékszerveink segítségével észlelünk, azaz hallunk, látunk, érzünk, ízlelünk és szagolunk. Én például nagyon érzékeny vagyok az akusztikus ingerekre, és a túl sok zaj stresszel.

Ezenkívül pedig kifejezetten érzékeny vagyok az érzelmekre és a kedélyállapotokra is. Ez megkönnyíti számomra, hogy beleéljem magam mások helyzetébe, ami különösen előnyös, amikor demens betegekkel dolgozom. Megérzem a kimondatlant.

Egyébként nemcsak egészségügyi és ápolói, hanem színészi képesítéssel is rendelkezem. Szokatlan kombináció, ugye? Számomra azonban nincs is ennél jobb kombináció ahhoz, hogy segítségére lehessek demenciában szenvedő embereknek és hozzátartozóiknak, mert a színészképzés során a kreativitásomnak, az érzékenységemnek és empátiámnak további kihívásokkal kellett szembenéznie, ami a mostani munkámhoz kifejezetten hasznos.

Miután már néhány évig dolgoztam az idősgondozásban és a pszichiátrián, egy nappali ellátóközpont vezetője lettem. A bejáró ellátottak 95 százaléka demenciában szenvedett. Rendszeres kapcsolatban voltam a hozzátartozóikkal, és rájöttem, hogy mennyire túlterheltnek és magukra hagyottnak érzik magukat. Ezt követően az „ezen akarok változtatni” lett a mottóm. 2024-ben hivatalosan is önállósítottam magam demencia-szakértőként, és azóta is a hozzátartozóknak segítek. Ami ebben a gyönyörű: ha a hozzátartozókat támogatom, akkor egyidejűleg a demenciában szenvedő embereknek is segítek.

Bátornak születtem, és ez az egyik legértékesebb tulajdonságom. Arra bátorítalak, hogy ébreszd fel a benned rejlő demenciahőst. Véleményem szerint a bátorság a legjobb módja a demencia leküzdésének. A bátorság lehetővé teszi, hogy kreatív légy, rugalmasan reagálj a demens személy igényeire, mindig előre nézz, és megoldásorientáltan gondolkodj. Én nem az vagyok, aki sajnálni fog téged. Én vagyok az, aki arra bátorít, hogy megoldd a problémákat, és a pozitívumokra koncentrálj.

Azt hiszed, te nem vagy bátor? Ellent kell mondjak neked, mert oka van annak, hogy éppen ezt a könyvet választottad. Olvass tovább, ültesd át tippjeimet a gyakorlatba, és fedezzük fel együtt a benned rejlő demenciahőst!

Előzetesként néhány szó a módszeremről: az egyszavas kommunikáció és a kérdésektől való tartózkodás a demenciával kapcsolatos megközelítésem két sarokköve. Ezért amikor demens emberekkel kommunikálok, gyakran csak annyit mondok, hogy „alvás”, „ivás” vagy „séta”, ahelyett, hogy teljes mondatokat és utasításokat fogalmaznék meg. Lehet, hogy eleinte hülyének vagy bunkónak érzed majd magad. De ez teljesen normális. A demencia azonban valami rendkívüli dolog, és különleges megoldásokat igényel. A saját erkölcsi határaidat és az eszményeidet is újra fogod értelmezni, miközben ezt a könyvet olvasod: Mi az, ami igazán fontos? Hogy a demens személy öltözéke tökéletes legyen, vagy hogy jól érezze magát? Mikor kell közbeavatkoznom, mikor hagyjam, hogy ő csinálja?

A demens személy szeretetteljes gondozása azt jelenti, hogy el kell engedni. Mert minél kevésbé korlátozod őt abban, amit csinál, annál boldogabb és nyugodtabb lesz. És persze annál könnyebb lesz neked is.

Sok minden van, ami fontos számomra a demencia kezelése során, és van néhány dolog, ami teljesen mindegy. A szakkifejezések az utóbbi kategóriába tartoznak. A kollégák néha megszóltak, mert gyakran a „demens beteg/személy” kifejezést használom, és szerintük ez az embereket a betegségükre redukálja. Ehelyett azt kellene mondanom vagy írnom, hogy „demenciában szenvedő személyek”. Nekem ez időnként túl körülményes. Emellett azt hiszem, hogy e mögött a tudálékos megnevezés mögött az a félelem húzódik meg, hogy nem merjük a nevükön nevezni a dolgokat. Ha valakinek krónikus hátfájása van, akkor hátbeteg, ha valakinek bélrákja van, akkor rákos, ha valakinek demenciája van, akkor demens – és mindez független az illető csodálatos személyiségétől! Ezért, és mert gyakorlatias vagyok, továbbra is a „demens személy” kifejezést fogom használni.

Amikor kezelőorvosod beszél hozzád, ugye nem értesz belőle néha egy kukkot sem? Pontosan ezért próbálom kerülni az orvosi szakkifejezéseket, amennyire csak lehetséges. Fontos számomra, hogy megértsd, miről írok, függetlenül attól, hogy milyen tudással rendelkezel már a tárgyban.

Nem vagyok híve a magázásnak; nekem ez túl konzervatív és merev. Plusz, a demencia nagyon személyes és érzelmileg megérintő téma. Szóval tegeződjünk, ezzel is közelebb kerülünk egymáshoz!

Tudatosan döntöttem arról is, hogy figyelmen kívül hagyom a nemeket, mert így tudom a lehető legegyszerűbben és rövidebben átadni a mondanivalómat. Kérlek, függetlenül attól, hogy melyik nemhez tartozónak érzed magad, érezd magad megszólítva, és tudd, hogy támogatlak. Mindannyian egy csónakban evezünk!

A könyvben tárgyalt előrehaladott demenciáknak van egy közös vonásuk: a beteg állapota folyamatosan romlik. Ez a könyv hozzátartozóként kísér végig a demencia útján. Lehet, hogy néhány kérdés jelenleg nem releváns a számodra, de lehet, hogy hat hónap múlva már az lesz. A könyvet sorrendben is végigolvashatod, vagy odaugorhatsz a neked fontos kérdésekhez. Mivel a könyvet nem kell kronologikusan olvasni, a releváns információk több helyen is előfordulnak, és mindig hivatkozom más kérdésekre, amelyek hasonló témát érintenek. Mindegy, hogy melyik utat választod, hogy az elejétől a végéig elolvasod, vagy a neked fontos részekre ugrasz, feltétlenül az „Útjelzőid a demencia labirintusában” című résszel kezdd el. Ebben a részben fontos alapismeretekre tehetsz szert mindahhoz, ami később a könyvben szerepel.

Azokat a kérdéseket, amelyekre ebben a könyvben válaszolok, mind olyan hozzátartozók tették fel nekem, mint te. Egy számodra fontos kérdésre nem találod a választ? Nyugodtan küldd el nekem a Hallo@Demenz-Schwester.de e-mail-címre németül vagy angolul. Ki tudja, lehet, hogy valamikor lesz egy második része is ennek a könyvnek, és a te kérdésed is bekerül. Ezen a csatornán keresztül a visszajelzésedet is szívesen fogadom.

Kedves hozzátartozó, a könyvben található tippeket azonnal ültesd át a gyakorlatba ahhoz, hogy a demens betegednek jobb életminősége legyen, és közelebb kerüljetek egymáshoz. Ne várj holnapig vagy a jövő hétig – kezdd el most! Bátran vágj neki ennek a feladatnak. Ott leszek melletted!

A Te demencia-szakértőd, Marion

ÚTJELZŐID A DEMENCIA LABIRINTUSÁBAN

A demenciát úgy képzelem el, mint egy hatalmas labirintust. Eleinte a beteg még megtalálja a kijárathoz vezető utat. Felemészti az erejét, de sikerül neki. Ám minél mélyebbre jut a labirintusban, annál nehezebben talál ki. Egyre nehezebben tájékozódik, végül pedig már egyáltalán nem találja meg az utat. A labirintus fogságába esett. Egyszer aztán még azt is elfelejti, hogy egyáltalán létezik kijárat.

A labirintus maga a demencia és egyben a demens hozzátartozódat körülvevő új világ. Te meg ott állsz tanácstalanul, és azt kérdezed magadtól, hogyan tudod még felvenni vele a kapcsolatot, ha ő egy másik világban él.

Jó hírem van számodra: van rá mód, hogy továbbra is közel maradhass demenciában szenvedő szerettedhez. Az útjelzőim segítségével meg fogod találni őt a demencia labirintusában. Pontosan, te fogod megtalálni. Mert a demenciában szenvedő személy egy bizonyos ponton a betegsége miatt nem lesz már képes kapcsolatba lépni veled. Lehetséges köztetek a kapcsolat, ha te a helyes utat választod.

Ez súlyos tehernek tűnik? Úgy gondolod, hogy igazságtalan, hogy a te felelősséged, hogy legyen kapcsolat köztetek? Ezt megértem. Mi, emberek, magamat is beleértve, hajlamosak vagyunk először a negatívumokat meglátni. De mit is tesz velünk a pesszimizmus? Az élet minden területén nyomaszt minket, elrontja a kedvünket, felemészti az energiánkat és lebénít. Ilyen állapotban hogy akarsz problémákat megoldani?

„A dolgok fejben dőlnek el” – szokták mondani. Arra kérlek, hogy a pozitív látásmód mellett dönts. Itt a remek lehetőség arra, hogy közel kerülj a tehetetlen hozzátartozódhoz, legyen az az anyád, az apád, a partnered, a nagymamád, a nagypapád vagy a barátod. Közben kísérlek, és a kezedbe adom az ehhez szükséges eszközöket. Felejthetetlen közös pillanatok várnak rád és hozzátartozódra. Útjelzőid a demencia labirintusában a következők:

1. Búcsúzz el és kezdd újra!

Búcsúzz el attól a személytől, akit a betegség előtt ismertél. A demencia arra kényszerít, hogy elbúcsúzz a szeretett személytől, annak ellenére, hogy még életben van. A hozzátartozód számos készséget el fog veszíteni, nagy valószínűséggel megváltozik a személyisége, és egy bizonyos ponton túl talán már fel sem fog ismerni. Ezért még most búcsúzz el tőle. Ezzel a búcsúval elengeded a régi kapcsolatotokat, és így készen állsz egy újat felépíteni a demens személlyel.

2. Érzelmek a szavak helyett

A demencia előrehaladtával a beteg egyre nehezebben tud majd beszélni. Gyakran nem a megfelelő szót fogja használni, vagy összekeveri a szavakat. Ez félreértésekhez vezethet. Ezért kevesebb figyelmet fordíts arra, hogy mit mond a hozzátartozód, és inkább az érzelmeire figyelj – különösen, ha a szavai sértők. Milyen érzelmeket látsz rajta? Fél, szomorú vagy frusztrált?

A hozzátartozód által mutatott érzelmek szerint cselekedj, ne azzal törődj, amit mond.

3. Maradj nyugodt és bizakodj!

Sokan meglepve hallják, hogy a demenciában szenvedő emberek nagyon érzékenyek. A demens személy megérzi, hogyan érzed magad, és ösztönösen reagál rá. Különösen kényelmetlenül érzi magát negatív kedélyállapot, például türelmetlenség, frusztráció vagy bizonytalanság esetén. Ha kapkodsz, zaklatott vagy, a demens személy ideges lesz; ha stresszelsz, agresszívvé válik. Vagy visszahúzódik, és egyre nehezebbé válik a vele való kapcsolattartás. Ezek mind olyan forgatókönyvek, amelyeket el akarsz kerülni.

De az a szép az egészben, hogy a demens emberek a környezetükben lévők pozitív érzelmeit is érzékelik. Ha türelmesen, magabiztosan és szeretettel közelítesz a hozzátartozódhoz, az mindig pozitív hatással lesz a kapcsolatotokra, a demens személy életminőségére és – bizony! – a tiedre is.

Véleményem szerint a te belső pozitív hozzáállásod a legfontosabb kulcs ahhoz, hogy a demenciában szenvedő hozzátartozóddal szeretetteljes kapcsolatot tarts fenn. Szóval most azonnal válts nyugodtságra és optimizmusra.

„De ez nem olyan egyszerű!” – mondhatod erre. Annyiban egyetértek veled, hogy ezt gyakorolni kell. Túlontúl gyakran határozzák meg a negatív gondolataink a mindennapi életünket. „Úgysem sikerül!”; „Nekem ez nem megy!”; „Könnyű azt mondani!” – ismerősen hangzanak ezek vagy más, hasonló gondolatok? Az ilyen negatív, önmagaddal folytatott párbeszédnek csak egy eredménye van: az energiafecsérlés. A hozzátartozód demenciája az esélyed arra, hogy száműzd az efféle energiapocsékolást az életedből. Amint egy negatív gondolat bekúszik az agyadba, tartsd szem előtt, hogy mire is mégy vele: semmire. Éppen ellenkezőleg: árt neked! Szóval fordíts a dolgon. Az „Úgysem sikerül!” helyett legyen „Vállalom a kihívást!”, vagy a „Nekem ez nem megy!” legyen „Megpróbálom!”, és a „Könnyű azt mondani!” mondatot váltsa fel az „Egyre könnyebb lesz!”.

Hagyj időt magadnak, légy türelmes önmagaddal. Vélhetően éveken át a negatív gondolatok uralták az életedet. Ezért eltarthat egy jó ideig, amíg megszabadulsz tőlük. Bízz bennem, és bízz magadban: egyre jobb és jobb leszel ebben!

4. Ez csak a demencia!

Ez a mondat mostantól legyen a mantrád. Mert valószínűleg bántó dolgokat fogsz hallani a demens személytől, például hogy „Megloptál!”, „Csak meg akarsz szabadulni tőlem!” vagy „Tűnj el!”. Ilyenkor végy mély levegőt, és mondd magadban: ez csak a demencia! Se te, sem a demens hozzátartozód nem tehet róla – ez csak a demencia!

ÚTJELZŐID A DEMENCIA LABIRINTUSÁBAN

1. Búcsúzz el és kezdd újra!

2. Érzelmek a szavak helyett

3. Maradj nyugodt és bizakodj!

4. Ez csak a demencia!

A DEMENCIA MEGÉRTÉSE

A tudás alapvető fontosságú. A tudás teszi a demencia nevű nagy, ismeretlen szörnyeteget azzá, ami: olyan betegséggé, amelyet megtanulsz kezelni. Ebben a fejezetben mindent meg fogsz tudni erről a betegségről és annak következményeiről. A végén pedig elárulom a tíz legfontosabb tippemet a demencia kezeléséhez.

„Mi történik az agyban demencia esetén?”
SILVIA K.

Hogy történhet az meg, hogy egy felnőtt ember elfelejt járni, beszélni, de akár még nyelni is? Az érintettek számos hozzátartozója számára a demencia rejtély. Silvia megtapasztalta apja betegségének lefolyását, és a haláláig elkísérte őt. Az apja a végén már ágyhoz volt kötve, vizelettartási problémái voltak, és már beszélni sem tudott. Még ma is rejtély számára, hogy a demencia hogyan tudott ilyen hatást kifejteni az édesapjára.

A betegség megértéséhez először is tudnod kell, hogyan működik az emberi agy: az agyunk agysejtekből áll, amelyekben minden, amit megtanulunk (pl. fogócskázás, olvasás, biciklizés) és amit megélünk (pl. a vasárnapi piknik, egy baleset parkolás közben), elraktározódik. Mivel az agy tárolja ezeket az információkat, nem kell folyton újra megtanulnunk, amit már megtanultunk. Ha egyszer megtanultunk járni vagy úszni, akkor azt egész életünkben tudjuk csinálni, feltéve, hogy egészségesek maradunk. Ugyanez a helyzet az élményekkel: az agyunknak köszönhetően a legutóbbi nyaralásunk legfontosabb benyomásai velünk maradnak, és segítenek abban, hogy a későbbi élményeket gyorsabban kategorizáljuk. Egyre tapasztaltabbak leszünk.

Az agysejtjeink pedig idegpályák révén kapcsolódnak egymáshoz. Ezeket úgy képzeld el, mint egy hatalmas úthálózatot. Ez teszi lehetővé, hogy a különféle eltárolt információkat összekapcsoljuk egymással. Ez azt jelenti, hogy képesek vagyunk mérlegelni, következtetéseket levonni és elemezni.

Az agyunk ezenfelül különböző funkciókat is irányít, mint például a hideg- és melegérzetet, a nemi vágyat, az emésztést, az érzelmeket, az izomműködést, a nyelést és a légzést. A személyiségünket az agyunk is befolyásolja, de hogy ezt milyen mértékben teszi, még további kutatásokat igényel.

Vagyis ahogy látod, az agyunk hihetetlenül sok feladatért felel.

A demencia károsítja az agysejteket és az azokat összekötő idegpályákat. Ezenkívül a demenciában szenvedő embereknél egy fontos neurotranszmitterből túl kevés van az agyban, vagy egyáltalán nincs jelen. Ez a neurotranszmitter – az acetilkolin – segíti az idegsejteket az egymással való kommunikációban, és ezáltal támogatja a gondolkodást és az emlékezést. Az alacsony koncentráció következménye: a beteg elfelejti, amit tanult és tapasztalt, nem tud többé tervezni és mérlegelni, személyisége megváltozik, a nyelés, a vizelettartás és sok más készség és testi funkció elfelejtődik (lásd a táblázatot a következő oldalakon). Eleinte az érintett személy képtelen emlékezni például arra, hogy mikor van időpontja az orvosnál, és sok szót „izé”-vel helyettesít. Aztán elfelejti a saját esküvőjét, vagy már nem ismeri fel a fiát. A betegség végső stádiumában sok demenciában szenvedő ember ágyhoz kötött, és már nem tud önállóan enni és inni. A demencia okozta károsodás idővel egyre súlyosabbá, végzetessé válik.

Bár ma már egyre többet tudunk arról, hogy mi történik a demenciában szenvedő emberek agyában, azt viszont nem tudjuk, hogy miért.

Az agy fontos funkciói

A demencia következményei

Példa

Beszéd

•elfelejti vagy összekeveri a szavakat

•pótlékszavakat használ

•elveszíti a fonalat

•új szavakat kreál

•érezhetően lassabban beszél

•elnémul

•gyakran használja az „izé” vagy „dolog” szavakat

•„cipőt” mond a „nadrág” helyett

•a spagettit úgy írja le, mint „az a hosszú, vékony izé”

Mozgás-
készség

•járás közben imbolyog

•remeg, gyakran elesik, ágyhoz van kötve

•problémái vannak a tárgyak megfogásával és használatával

•nehezen fogja meg vagy nehezen emeli a szájához az evőeszközt

•már nem tud önállóan felöltözni és levetkőzni

Ízlelés

•az ételeknek, italoknak „semmilyen ízük sincs”, vagy „papírízük” van

•csak az édes ízt érzékeli, de azt is csak gyengén

•rengeteg cukrot tesz a kávéba, vagy akár a vasárnapi sültet is megcukrozza

Logikus és racionális gondolkodás

•kedvezőtlen döntéseket hoz, félreértelmezi a helyzeteket, rosszul ítéli meg az embereket

•már nem képes összetett műveleteket végrehajtani

•korábban nem létező félelmei lesznek

•felesleges szerződéseket ír alá

•olyan élelmiszert vásárol, amire nincs szüksége; néha többször is egymásután

•hibákat követ el a számlák kifizetésekor, vagy figyelmen kívül hagyja őket

•azt hiszi, hogy a sötét szőnyeg egy lyuk

•már nem főz, hanem csak hideget eszik, vagy egyáltalán nem táplálkozik

•fél a folyó víztől a zuhany alatt

•azt hiszi, hogy kirabolták, holott ő maga hagyta el az adott tárgyat

•meg van győződve arról, hogy a partnere megcsalja

Erkölcsi és társadalmi szabályok, az érzelmek kontrollja

•érzelmileg lobbanékony vagy érzelemmentes

•csak a saját igényeire központosít

•gyorsan agresszívvé válik, káromkodik

•szexuálisan gátlástalan

•antiszociálisan viselkedik

•mások előtt maszturbál

•elveszi mások dolgait

•hirtelen kiabál másokkal vagy sértegeti őket

•nem reagál, vagy csak alig reagál, ha megszólítják

Teltségérzet és éhségérzet

•már nem érzi, hogy jóllakott vagy éhes, vagy elfelejti

•mértéktelenül sokat eszik; nem ehető dolgokat is, például mosószert, vattát stb.

•elfelejt enni és inni, vagy nem hajlandó enni és inni

Vizelet- és székletürítés

•már nem képes kontrollálni a vizelet- és székletürítést

•bepisil és vagy bekakil

Emberek és tárgyak felismerése és besorolása

•összekeveri az embereket és a tárgyakat, vagy már nem ismeri fel őket

•a kaspót vécének használja

•már nem ismeri fel saját magát a tükörben

•a hűtőszekrényt a cipősszekrénynek hiszi

•a fiát a férjének hiszi

Térbeli és időbeli tájékozódás

•zavarodott

•alvászavarokkal és/vagy összezavart nappali-éjszakai ritmussal küzd

•az ismerős helyeken is eltéved

•nem tudja, milyen év vagy hónap van

•gyakran felkel éjszaka és bolyong

•megkérdezi az éjszaka közepén, hogy fel kell-e már kelnie

•nappal alszik és éjszaka aktív

Hallás, látás és szaglás

•a hangokat hangosabban érzékeli, mint mások, vagy nem érzékeli őket, gyorsan túlterhelik az ingerek

•lát és/vagy hall olyan embereket vagy dolgokat, amelyek nincsenek ott (hallucinációk)

•félreértelmezi a látottakat és hallottakat (téveszmék)

•nagyon ritka: nem létező dolgok szagát érzi

•befogja a fülét, amikor megy a tévé

•egy nyúlketrecet lát a liftben

•olyan emberekhez beszél, akik nincsenek ott

•azt hiszi, hogy a zúgó harang felrobbanó bombák hangja

Emlékezet

•feledékenység

•elfelejti a találkozókat, idő-pontokat, ha emlékeztetik is rá

•néhány percen belül felteszi ugyanazt a kérdést, még akkor is, ha már megválaszolták

•el akarja hozni a gyerekeket az iskolából, pedig már rég felnőttek

•már nem ismeri fel a házastársát, pedig régóta együtt élnek

Hő- és hidegérzet

•az érzékelés megfordul vagy irreálisan felerősödik

•nyáron 32 Celsius-fokos melegben is megfagy

•a langyos vizet forrónak érzi

Személyiség

•személyiségváltozások

•a korábban nyugodt, higgadt apa indulatos lesz

•egy korábban domináns anya megszelídül

Vizelet- és székletürítés

•már nem képes kontrollálni a vizelet- és székletürítést

•bepisil és vagy bekakil

Emberek és tárgyak felismerése és besorolása

•összekeveri az embereket és a tárgyakat, vagy már nem ismeri fel őket

•a kaspót vécének használja

•már nem ismeri fel saját magát a tükörben

•a hűtőszekrényt a cipős szekrénynek hiszi

•a fiát a férjének hiszi

Térbeli és időbeli tájékozódás

•zavarodott

•alvászavarokkal és/vagy összezavart nappali-éjszakai ritmussal küzd

•még az ismerős helyeken is eltéved

•nem tudja, milyen év vagy hónap van

•gyakran felkel éjszaka és bolyong

•megkérdezi az éjszaka közepén, hogy fel kell-e már kelnie

•nappal alszik és éjszaka aktív

Hallás, látás és szaglás

•a hangokat hangosabban érzékeli, mint mások, vagy nem érzékeli őket, gyorsan túlterhelik az ingerek

•lát és/vagy hall olyan embereket vagy dolgokat, amelyek nincsenek ott (hallucinációk)

•félreértelmezi a látottakat és hallottakat (téveszmék)

•nagyon ritka: nem létező dolgok szagát érzi

•befogja a fülét, amikor megy a tévé

•egy nyúlketrecet lát a liftben

•olyan emberekhez beszél, akik nincsenek ott

•azt hiszi, hogy a zúgó harang felrobbanó bombák hangja

Hő- és hidegérzet

•az érzékelés megfordul vagy irreálisan felerősödik

•nyáron 32 Celsius-fokos melegben is megfagy

•a langyos vizet forrónak érzi

Személyiség

•személyiségváltozások

•a korábban nyugodt, higgadt apa indulatos lesz

•egy korábban domináns anya megszelídül

Szóval, mint azt láthatod, a következmények annak függvényében változnak, hogy a demencia az agy mely területét károsítja. A hatások nagyon egyéniek lehetnek: minden demencia egyedi. A személyiség, az élettapasztalatok és a kísérő betegségek mellett mindenekelőtt a demencia típusa játszik szerepet. Erről bővebben az alábbi, „Milyen típusai vannak a demenciának? című kérdésre adott válaszomban olvashatsz.

„Milyen típusai vannak a demenciának?”
MARTINA S.

„Milyen típusú demenciája van az édesanyádnak?” – kérdeztem Martinától. Elkerekedett szemekkel nézett rám. A hozzátartozók több mint háromnegyede ugyanabban a helyzetben van, mint Martina: nem tudják, hogy a demenciának több mint 50 különböző típusa létezik. Te is most olvasol első alkalommal erről?

Pedig neked is hasznos, ha pontosan tudod, hogy a demencia melyik formájában szenved a hozzátartozód, mivel a betegség lefolyása és tünetei különböznek egymástól (lásd itt, ahol megválaszolom a „Hogyan alakul ki a demencia?” kérdést).

Az orvostudomány megkülönbözteti a primer és szekunder (elsődleges és másodlagos) demenciát. A primer demencia esetében maga az agy érintett (pl. vaszkuláris demencia). Ezzel szemben a szekunder demenciát agyon kívüli alapbetegség (pl. szklerózis multiplex), mérgezés (pl. higany) vagy hiányállapotok (pl. B12-vitamin-hiány) váltja ki.

A demencia primer formái tovább oszthatók a demencia progresszív formáira (pl. Alzheimer-kór) és a demencia nem progresszív formáira (pl. agydaganat okozta demencia). A demencia progresszív formái a demenciák több mint 80 százalékát teszik ki,1 folyamatosan súlyosbodnak, és (még) nem gyógyíthatók.

A progresszív demenciák (még) nem gyógyíthatók, és folyamatosan súlyosbodnak. Ezek közé tartozik az Alzheimer-kór, a vaszkuláris demencia, a Lewy-testes demencia és a frontotemporális demencia (FTD).

A következőkben a demencia leggyakoribb progresszív formáit ismertetem:

•Alzheimer-kór

•vaszkuláris demencia

•Lewy-testes demencia

•Parkinson-kóros demencia (egyes források ezt nem a demencia önálló típusaként, hanem a Parkinson-kór következményeként említik)

•frontotemporális demencia (FTD)

Alzheimer-kór

Ilse szomszédainak feltűnt, hogy a nyugdíjas köztisztviselő rendszeresen elfelejti kitenni a kukát, a péknek az, hogy a bajor perecet hirtelen „izének” hívja, a barátnőjének pedig az, hogy a napi „Ki nevet a végén?” társasjáték közben teljesen dekoncentrált. Idővel Ilse készségei egyre romlottak, de csak sok évvel később diagnosztizálták nála az Alzheimer-kórt.

Sokan járnak úgy, mint Ilse. Mivel a betegség okozta képességbeli korlátok fokozatosan jelentkeznek, és különösen eleinte alig lehet megkülönböztetni azokat az életkorral járó dolgoktól, az Alzheimer-kór diagnosztizálása gyakran csak 15–30 évvel a betegség kezdete után történik meg.

Alois Alzheimert tartják a demencia róla elnevezett formája felfedezőjének. A pszichiáter már 1907-ben fehérjelerakódásokat észlelt elhunyt emberek agyában. Arra a következtetésre jutott, hogy ezek károsítják az agyat, és az érintett személy ennek megfelelően veszít a képességeiből. A szakértők azonban mára már nem egyértelműen biztosak abban, hogy ezek a plakkok, azaz fehérjelerakódások azok, amik valójában a betegséget okozzák. Mert az elhunytak egy részének az agyában voltak ugyan lerakódások, mégis tünetmentesek voltak. A kutatók azt is felfedezték, hogy az Alzheimer-kóros betegeknél az idegsejtek egy bizonyos része annyira „összetapadt”, hogy végül egyszer csak működésképtelenné váltak. Ráadásul az agyuk is összezsugorodott, és túl kevés acetilkolin volt benne – ezt a neurotranszmittert korábban már említettem. Az acetilkolin olyan létfontosságú funkciókat szabályoz, mint a szívverés és a légzés, és fontos a tanulás és a memória szempontjából is.2

A kutatások során még nem sikerült egyértelműen tisztázni, hogy mindezek a változások az Alzheimer-kór következményei, vagy valamelyikük maga a betegség kiváltó oka.

Az Alzheimer-kór világszerte a demencia leggyakoribb formája. Hogy mi váltja ki, mindmáig ismeretlen.

Az Alzheimer-kór világszerte a demencia leggyakoribb formája, az esetek 60-70 százalékát teszi ki. Németországban mintegy 1,2 millió ember érintett, és évente közel 300 ezren betegednek meg benne.3 Az Alzheimer-kór az esetek több mint 95 százalékában 65 éves kor után jelentkezik.4 A betegség kialakulásának kockázata az életkor előrehaladtával nő.5 A diagnózistól számított átlagos élettartam hét év.6 Az Alzheimer-kór első jelei a feledékenység, az időbeli és térbeli dezorientáltság, valamint a koncentrációs problémák és beszéd közben nehezen megtalált szavak.

A kutatók azt feltételezik, hogy az Alzheimer-kór az esetek kevesebb mint 3 százalékánál örökletes.7 Bizonyítottan kockázati tényező az Alzheimer-kór kialakulásában az idős kor, a cukorbetegség, a dohányzás, a mozgáshiány, az elhízás, a depresszió, a magas vérnyomás és az alacsony iskolai végzettség.

Vaszkuláris demencia

Paula életvidám nagyi volt, aki mindennap maga főzte az ebédjét, és imádott zoknikat kötni az öt unokájának – de hirtelen minden megváltozott. A 81 éves asszony fejfájásra panaszkodott, amikor meglátogatta a lánya. Nem sokkal később már alig bírt felállni, és a beszéde is zavaros lett. Később kiderül, hogy Paulának sztrókja volt. Ennek következményeként vaszkuláris demencia alakult ki nála.

Az agyban lévő idegsejtjeinket – mint minden más testi sejtet – a véren keresztül folyamatosan el kell látni tápanyagokkal és oxigénnel. Egy vagy több ér elzáródása, folyamatos szűkülete (érelmeszesedés) vagy megrepedése (agyvérzés) azt jelenti, hogy az idegsejtek ellátása tartósan elégtelen vagy egyáltalán nem biztosított. Az idegsejtek különösen érzékenyek, és gyorsan elpusztulnak, ha nem kapnak megfelelő ellátást. Ennek pedig következményei vannak, mivel agyunk minden egyes területe más-más feladatokért felelős. Az egyik terület például az érzelmeinket szabályozza, egy másik segít a beszédben, egy további pedig a járásért és a dolgok megfogásáért felelős (lásd még a válaszomat a „Mi történik az agyban demencia esetén?” kérdésre itt). Ha az agy járásért felelős területe sérül, az érintett személy tántoroghat, vagy csoszogni kezd. Ha a beszédközpont idegsejtjeinek a vérellátása nem megfelelő, a beteg nem képes megtalálni a megfelelő szavakat, esetleg motyogni kezd. Az érintett személynek sztrókja volt.

Attól függően, hogy mennyire kiterjedt a vérellátás zavara, a sztrók következményei megjelenhetnek hirtelen, és lehetnek súlyosak, mint Paula esetében is, vagy fokozatosan jelennek meg. Egy sztrók nem feltétlenül eredményez vaszkuláris demenciát: a sztrókos betegeknek csak mintegy 30 százalékánál alakul ki.8 Ez általában csak akkor következik be, ha több ér is érintett, és a vérellátás zavara nem orvosolható.

A vaszkuláris demencia lefolyása nagyon egyéni, és a kiváltó okok is befolyásolják. A beteg állapota gyakran szakaszosan romlik, majd időközben stabilizálódik, sőt némileg javul. Ezek a kiszámíthatatlan fejlemények sok érintett és hozzátartozójuk számára különösen megterhelők. Az érintettek átlagosan öt évig élnek még a diagnózis felállítása után.9 A vaszkuláris demencia a demencia második leggyakoribb formája világszerte.10

A vaszkuláris demencia átmenetileg javulhat valamelyest, majd hirtelen ismét rosszabbodhat.

A fő kockázati tényezők a magas életkor, a szívbetegségek, a cukorbetegség, az elhízás, a hosszú távon kezeletlen magas vérnyomás, a magas vérzsírszint (beleértve a koleszterint is), a mozgáshiány, a dohányzás és korábbi sztrókok.

Lewy-testes demencia

„A ház beszél hozzám” – mondja nekem Minna, aki Lewy-testes demenciában szenved. Lillinek pedig érzékcsalódása van, azaz hallucinál. A Lewy-testes demenciában szenvedők a betegség lefolyásának kezdetén olyan dolgokat, embereket vagy állatokat látnak, amelyek nem valódiak, sőt néha még hallják is őket beszélni. A téveszmék, gondolkodási zavarok is nagyon gyakoriak. Például számos beteg meg van győződve arról, hogy megmérgezték, kirabolták vagy becsapták, holott ez nem történt meg. Még logikus érvekkel sem győzhetők meg ennek az ellenkezőjéről. Az érintettek alvása is rendkívül nyugtalan, mivel szó szerint fizikailag is megélik az álmaikat, ami nagyon megterhelő lehet a mellettük alvó partner számára. Az izommerevség és -remegés, a gyakori elesés veszélye és a vizelet megtartásának képtelensége szintén a demencia ezen formájának korai jelei. A feledékenység és a beszédzavar csak később érinti a betegeket.

A Lewy-testes demencia fő tünetei az érzékcsalódások, a téveszmék és a járási problémák.

A Lewy-testes demenciában a fehérjelerakódások az agy működését is megzavarják. A fehérjék előszeretettel rakódnak le az agy egy bizonyos részében, az úgynevezett nagyagyban. Mivel a nagyagy felelős a gondolkodásért, az érzékelésért és a beszédért, a fent leírt érzékcsalódások és gondolkodási zavarok gyakrabban fordulnak elő.

A Lewy-testes demencia különösen szembetűnő jellemzője, hogy a szellemi teljesítmény a nap folyamán nagymértékben ingadozik. Reggel az érintett személy éber és az elméje tiszta, délutánra pedig szórakozott és álmos lesz.

A diagnózis felállítását követően a várható élettartam hét-nyolc év.11 Még nem azonosítottak bizonyított kockázati tényezőket. A betegség néhány családban öröklődött.12

Parkinson-kóros demencia

Mint minden délelőtt, Hans a konyhai padon ücsörög, és újságot olvas. Remeg a keze. Apró, szaggatott léptekkel, lassan a konyhapulthoz megy, és remegő kézzel tölt magának még egy kis kávét. Hans már megszokta mindezt. 12 éve diagnosztizáltak nála Parkinson-kórt. A szedett gyógyszereinek köszönhetően a betegséget jól kordában tartja. Azonban mostanában feltűnt neki, hogy egyre nehezebben beszél. És többször eltévedt baráti sörözésből hazafelé menet. Hansnál kialakult a Parkinson-kóros demencia is.

A Parkinson-kór önálló betegség, amelyben az idegsejtek, akárcsak a demencia esetében, elhalnak. Elsősorban a dopamin nevű neurotranszmittert termelő idegsejteket érinti. A dopamin a mozgást szabályozza az emberi szervezetben, így a Parkinson-kór fő tünetei: lelassulás, izommerevség, nyugalmi remegés és egyensúlyzavar.

A Parkinson-kóros betegek körülbelül egyharmadánál Parkinson-kóros demencia is kialakul.13 Ilyen esetekben a parkinsonos tünetekhez tartósan legalább két jelentős szellemi károsodás is társul, mint például Hans esetében a beszéd- és tájékozódási zavar.

Azt, hogy Parkinson-kór, illetve Parkinson-kóros demencia esetén miért halnak el az idegsejtek, még nem tisztázták. Vélhetően itt is fehérjelerakódások képződnek az adott agyterületeken.

A kockázati tényezők közé tartoznak a családban már előfordult Parkinson-kóros esetek, a környezetünkben található mérgek, mint például a szén-monoxid vagy a peszticidek.13 A Parkinson-kóros demencia diagnózisa után az érintettek átlagosan még öt évig élnek.14

A Parkinson-kórban szenvedő betegnél átlagosan csak 10-15 évvel a betegség megjelenése után diagnosztizálják a Parkinson-kóros demenciát.15

Frontotemporális demencia (FTD)

A médiahírek szerint Bruce Willis hollywoodi színész a frontotemporális demencia (FTD; korábbi nevén „Pick-betegség”) egyik leghíresebb elszenvedője. Nála az első tünetek közé tartozott, hogy forgatás közben folyton elfelejtette a szövegét.

Az FTD esetén az idegsejtek elsősorban az agy homlok- és halántéklebenyében (frontális és temporális lebeny) épülnek le. Ezek az agyterületek szabályozzák az érzelmeinket és a társas viselkedésünket. Ezenkívül itt található a beszédközpont is, ami a beszédet, az írást és az olvasást szabályozza. Attól függően, hogy milyen kezdeti tünetek jelentkeznek, megkülönböztetünk viselkedés- és beszédzavaros változatot. A viselkedészavaros változatban szenvedő betegek gyakran az agresszív és antiszociális viselkedésükkel tűnnek ki. Például ingerlékenyek vagy impulzívak lehetnek, és mértéktelenül sokat esznek. A beszédzavaros változatban a beszéd, az olvasás és az írás ellehetetlenülése áll az élen. A betegség középső szakaszában a tünetek kiegyenlítődnek. A demencia más formáihoz, például az Alzheimer-kórhoz és a vaszkuláris demenciához képest jelentős különbség, hogy a memóriazavarok, mint például a feledékenység, csak nagyon későn jelentkeznek.

Egyes FTD-ben szenvedők számára a beszédzavarok jelentik az egyetlen korlátozást akár több mint tíz évig.16

A tudósok úgy vélik, hogy az FTD-t kórosan megváltozott fehérjék (Pick-testek) okozzák. A betegség megjelenésekor az átlagos életkor 55 és 65 év között van,16 de a tartomány igen tág, 20 és 85 év közötti.17 Mind a mai napig az egyetlen megerősített kockázati tényező az FTD családi halmozódása. A szakértők becslése szerint az FTD-s esetek mintegy 50 százaléka öröklött.16 Ha valamelyik vér szerinti hozzátartozód szenved ebben a betegségben, egy genetikai teszt segítségével megállapítható, hogy te is veszélyeztetett vagy-e. Ezzel kapcsolatban konzultálj a háziorvosoddal.

Az FTD-betegek várható átlagos élettartama nyolc év, bár nagyon gyors (két év) és lassú (15 év) lefolyást is írtak már le.17

A következő táblázat áttekintést ad a demencia leggyakoribb elsődleges formáiról.18

Minden elsődleges demenciára igaz: még nincs gyógymód. Egyelőre csak a tüneteket lehet kezelni. Sok betegnél vegyes formát diagnosztizálnak, pl. vaszkuláris demenciával kísért Alzheimer-kórt.

Kiadja 2025-ben a Corvina Kiadó Kft., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

1086 Budapest, Dankó utca 4–8.

corvina@lira.hu

www.corvinakiado.hu

Felelős kiadó: Király Levente, a Corvina igazgatója

Felelős szerkesztő: Blaschtik Éva

Műszaki vezető: Székelyhidi Zsolt

Tördelő, korrektor: Benedek Enikő

ISBN 978 963 13 7141 3

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Noto Serif – SIL Open Font License

Open Sans – SIL Open Font License