Sandro Veronesi

A KOLIBRI

Fordította

Matolcsi Balázs

A fordítás alapjául szolgáló mű:

Sandro Veronesi: Il Colibrì

Copyright © 2019 La nave di Teseo Editore, Milano

Questo libro è stato tradotto grazie ad un contributo alla traduzione assegnato dal Ministero italiano degli Affari Esteri e della Cooperazione Internazionale.

A könyv fordításához az olasz Külügyi és Nemzetközi Együttműködési Minisztérium nyújtott támogatást.

A kolibri © Partvonal Könyvkiadó, 2021

Magyar fordítás © Matolcsi Balázs

Minden jog fenntartva! Jelen kiadvány sem részben, sem egészben nem másolható, nem sokszorosítható, sem elektronikus, sem mechanikai eljárással. Bárminemű felhasználása csak a kiadó írásos engedélyével történhet.

Partvonal Könyvkiadó, Budapest, 2021

www.partvonal.hu

Felelős kiadó: Dian Viktória

Felelős szerkesztő: Korentsy Márta

Műszaki vezető: Drótos Szilvia

Szerkesztő: Gimes Katalin

Korrektor: Cseri Mária

Borító: Földi Andrea

Nyomdai előkészítés: Tóth Viktor

ISBN 978-615-6058-45-4

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft. www.ekonyv.hu

Giovanninak, bátyám-húgomnak

Nem tudom folytatni.
Folytatom.
SAMUEL BECKETT

Mondhatni (1999)

Róma városának Trieste nevű negyede a középpontja, mondhatni, ennek a történetnek, melynek sok más központja is van. Ez a negyed mindig is az elegancia és a hanyatlás, a luxus és a középszerűség, a különleges és a szokványos között lebegett, de egyelőre elég róla ennyi: fölösleges részletesebben bemutatni, mert unalmas, a történetünk kezdetén meg egyenesen káros lehet a lefestése. Egyébiránt a legjobb leírás bármilyen helyről az, ha elmondjuk, mi történik ott, és itt valami fontos dolog van készülőben.

Fogalmazzunk így: az egyik dolog, ami ebben a történetben történik, sok másik között, a Trieste negyedben történik, Rómában, egy reggelen, 1999 októberének közepén, egészen pontosan a Chiana és a Reno út sarkán, az első emeleten egy bérházban, melyet szintén nem írunk le, s ahol már ezer más dolog is történt. Csakhogy az a dolog, ami ott készülődik, döntő jelentőségű, mondhatni, potenciálisan végzetes főszereplőnk számára. Dr. Marco Carrera, szemész szakorvos, olvasható rendelője ajtaján, azon az ajtón, amely még egy kevéske ideig elválasztja kritikus pillanatokkal teli élete legkritikusabb pillanatától. Szóval, éppen receptet ír a rendelőjében, az első emeleten, abban a bérházban, satöbbi, egy idős asszony szemhéjgyulladására – antibiotikumos szemcseppet, az innovatív, mondhatni forradalmian újszerű, N-acetil-cisztein alapú cseppekkel megkísérelt kezelés után, amely más betegeknél megoldotta a legsúlyosabb problémát, meggátolta a betegség krónikussá válását. Odakint eközben vár rá a sors, hogy elsodorja, egy alacsony, kopasz és szakállas, Daniele Carradori nevű férfi képében, akinek – mondhatni – delejes tekintete nemsokára belefúródik a szemébe, s először hitetlenséget, majd meghökkenést, végül fájdalmat olt bele, melyekre a doktor tudománya (a szemészet) nem ismer gyógymódot. Az apró ember már meghozta döntését, emiatt ül most a váróteremben, a cipőjét bámulva, egyetlen pillantást sem vet az asztalon heverő legfrissebb – nem agyonolvasott, több hónapos – magazinokra. Fölösleges remélni, hogy meggondolja magát.

Kezdődik. Kinyílik a rendelő ajtaja, a szemhéjgyulladásos öregasszony kilép, megfordul, hogy megszorítsa a doktor kezét, aztán odamegy a pulthoz kifizetni a titkárnőnek a vizsgálat díját (120 000 líra), s közben Carrera kinéz, hogy behívja a következő beteget. A kis ember feláll, elindul. Carrera kezet fog vele, betessékeli. A régi, Thorens márkájú lemezjátszó – eljárt fölötte az idő, de annak idején a legjobbak közé tartozott –, szorosan együtt a polcon egy megbízható Marantz erősítővel és két AR6 mahagóni hangfallal, halkan, nagyon halkan Graham Nash Songs for Beginners (1971) című albumát játssza; az említett polcon felállított rejtélyes borítója, amely az említett Graham Nasht ábrázolja fényképezőgéppel a kezében, nehezen meghatározható környezetben, a helyiség legfőbb látványossága. Az ajtó becsukódik. Kezdődik. A vékony hártya, amely Carrera doktort elválasztotta érzelmi megrázkódtatásokban gazdag élete legerősebb érzelmi megrázkódtatásától, beszakadt.

Imádkozzunk érte, és minden hajóért a tengeren.

Poste Restante levelezőlap (1998)

Luisa LATTES

Poste Restante

59-78 Rue des Archives

75003 Paris

France

Róma, 1998. április 17.

Dolgozom és rád gondolok.

M.

Tartalom

Mondhatni (1999)

Poste Restante levelezőlap (1998)