Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

Költeni annyi, mint ítélőszéket tartani önmagunk fölött.

SZEMÉLYEK

ELSŐ FELVONÁS

MÁSODIK FELVONÁS

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Maurice Maeterlinck

SZENT ANTAL CSODÁJA
KÉTFELVONÁSOS SZATIRIKUS LEGENDA

fordította:
Cholnoky Vilmos

BUDAÖRS, 2024

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-983-7 EPUB
ISBN 978-963-678-008-1 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

A mű eredeti címe:
Le Miracle de saint Antoine

első kiadás: 1904.
az elektronikus változat az 19xx körüli
magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító El Greco (1541 – 1614) páduai Szent Antal
című festménye részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

Költeni annyi, mint ítélőszéket tartani önmagunk fölött.

Ibsen

SZEMÉLYEK

Szent Antal

Gusztáv

Achill

Az orvos

A plébános

A rendőrtiszt

József

Két rendőr

Hortense kisasszony

Virginia

Rokonság, nagybácsik, nagynénék, unokaöcsök és unokahúgok; vendégek stb.

Történik ma, egy kis vidéki városban

ELSŐ FELVONÁS

Ódon, kisvárosi polgári háznak a tágas pitvara. - Jobbról a kapualja, amelyen át az utcára lehet jutni. A háttérben pár fokos lépcső nagy üvegajtóhoz vezet, amelyen keresztül a házba lehet bejutni. - Jobbról ajtó. A fal mellett bőrrel bevont padok, két fazsámoly, ruhafogas, ezen kalapok, köpönyegek és egyéb holmi. Amikor a függöny felgördül, Virginia, az öreg szolgálóleány látható a színen, amint kurtára kötött szoknyában, mezítelen szárral, a lábfején durva facipővel, rézkondérok, mosogatórongyok, söprűk és súrolókefék között mossa fel bő vízzel a pitvar kőkockáit. Olykor-olykor félbeszakítja a munkáját, hangosan fújja az orrát és a kék köténye sarkával kövér könnycseppeket törül ki a szeme sarkából. - A kapu csengettyűje megszólal; Virginia megy, kinyitja az ajtót és a küszöbön megjelenik hajadonfőit, mezítlábasan egy aggastyánnak a sovány, magas alakja; kócos haja és szakálla van, a viselete piszkos, zsákformájú, vedlett és sok helyen foltos csuha.

Virginia (csak kissé nyitva ki az ajtót):
Micsoda dolog ez?... Most már valami huszonötödször csenget… Megint koldus. - Mit akar?

Szent Antal:
Be akarok menni.

Virginia:
Nem, nem, nem; nagyon csatakos. - Maradjon csak ott künn. - És aztán mit akar?

Szent Antal:
Be szeretnék menni.

Virginia:
Minek?

Szent Antal:
Hogy feltámaszszam Hortense kisasszonyt.

Virginia:
Hogy feltámassza Hortense kisasszonyt? … Hát micsoda beszéd ez? … Ki maga?

Szent Antal:
Én a Szent Antal vagyok.

Virginia:
A páduai?

Szent Antal:
Úgy van. (Feje felett a glória kigyullad és világítani kezd.)

Virginia:
Jézus, Mária! És csakugyan!... (Tágra nyitja az ajtót, térdre borul s gyorsan elimádkozza az angyali üdvözletét, kezét a seprűnyélen fonva imádságra. Azután megcsókolja a szent csuhájának a szegélyét és gépszerűen, még egész kábultan mondogatja:) Szent Antal könyörülj meg rajtunk!... Szent Antal könyörögj érettünk!...

Szent Antal:
És most engedje meg, hogy belépjek, azután csukja be megint az ajtót.

Virginia (felkel a térdeplésből; mogorva hangon):
Itt a gyékény, abba kell beletörülni a lábát...

Szent Antal (ügyetlenül törülgetni kezdi a lábát):
No, azt is megtehetjük.

Virginia (becsukja az ajtót).

Szent Antal (a jobboldali ajtóra mutat):
A kisasszony ott fekszik…

Virginia (elámulva és elragadtatva):
Igen, ott... Honnan tudja?... Ez csodálatos dolog!... A kisasszony a nagy nappali szobában fekszik... Szegény jó kisasszony!... Még csak hetvenhét éves volt... az a legszebb kor, hát nem igaz?... Nagyon jámbor teremtés volt és sok jó cselekedetet csinált, azt mondhatom magának... Nagyon sokat szenvedett életében... Azután nagyon gazdag volt... Azt hallottam beszélni, hogy kétmillió marad utána... Két millió! Az nagy pénz…

Szent Antal:
Igen.

Virginia:
A két unokaöccse, Gusztáv úr és Achill úr, meg a gyermekeik örökölnek mindent. Gusztáv úr kapja meg ezt a házat... Azután sokat hagyott másoknak is; a plébános urnák, a templomnak, a sekrestyésnek, a harangozónak, a szegényeknek, a káplán úrnak és tizennégy jezsuitának. És minden cselédnek itt a házban, aszerint, hogy mennyi ideig szolgált nála. Én kapom a legtöbbet. - Harminchárom esztendő óta vagyok a szolgálatában, háromezerháromszáz frankot kapok... Ez csak szép dolog?