A fordítás alapjául szolgáló kiadás:
Bob Dylan: The Philosophy of Modern Song
Simon & Schuster, New York, 2022

Copyright © 2022 by Bob Dylan
All rights reserved

Fordította Falcsik Mari

Design: Coco Shinomiya
Borítófotó © The Sydney Morning Herald / Contributor / Getty Images
A borítót az eredeti felhasználásával készítette Izing Imre

Hungarian translation © 2023 Falcsik Mari
Magyar kiadás © 2023 Helikon Kiadó, Budapest
A Helikon Kiadó a Libri Könyvkiadó Kft. imprintje.

ISBN 978 963 620 184 5

Felelős kiadó M. Nagy Miklós
Felelős szerkesztő Nemes Krisztián
A szöveget gondozta Bajtai Zoltán
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

www.helikon.hu

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Külön köszönet horgásztársamnak, Eddie Gorodetskynek, minden megjegyzéséért és a kiváló forrásanyagért, Sean Manningnek, Jackie Seow-nak, Salnak és Jeremynek, a Hot Rod Kingsnek, a Dunkin’ Donuts egész személyzetének, P. K. Fergusonnak („itt nincsenek fölülírhatatlan szabályok”) és Jonathan Karpnak olthatatlan lelkesedéséért, szakértő tanácsaiért, bátorításáért, hogy tartsak ki, és azért, mert mindig pont jókor mondta a legszükségesebbet, éppen, amikor hallanom kellett.

Tartalomjegyzék

1. DETROIT CITY – BOBBY BARE

2. PUMP IT UP – ELVIS COSTELLO

3. WITHOUT A SONG – PERRY COMO

4. TAKE ME FROM THIS GARDEN OF EVIL – JIMMY WAGES

5. THERE STANDS THE GLASS – WEBB PIERCE

6. WILLY THE WANDERING GYPSY AND ME – BILLY JOE SHAVER

7. TUTTI-FRUTTI – LITTLE RICHARD

8. MONEY HONEY – ELVIS PRESLEY

9. MY GENERATION – THE WHO

10. JESSE JAMES – HARRY MCCLINTOCK

11. POOR LITTLE FOOL – RICKY NELSON

12. PANCHO AND LEFTY – WILLIE NELSON ÉS MERLE HAGGARD

13. THE PRETENDER – JACKSON BROWNE

14. MACK THE KNIFE – BOBBY DARIN

15. WHIFFENPOOF SONG – BING CROSBY

16. YOU DON’T KNOW ME – EDDY ARNOLD

17. BALL OF CONFUSION – THE TEMPTATIONS

18. POISON LOVE – JOHNNIE AND JACK

19. BEYOND THE SEA – BOBBY DARIN

20. ON THE ROAD AGAIN – WILLIE NELSON

21. IF YOU DON’T KNOW ME BY NOW – HAROLD MELVIN & THE BLUE NOTES

22. THE LITTLE WHITE CLOUD THAT CRIED – JOHNNIE RAY

23. EL PASO – MARTY ROBBINS

24. NELLY WAS A LADY – ALVIN YOUNGBLOOD HART

25. CHEAPER TO KEEP HER – JOHNNIE TAYLOR

26. I GOT A WOMAN – RAY CHARLES

27. CIA MAN – THE FUGS

28. ON THE STREET WHERE YOU LIVE – VIC DAMONE

29. TRUCKIN’ – THE GRATEFUL DEAD

30. RUBY, ARE YOU MAD? – OSBORNE BROTHERS

31. OLD VIOLIN – JOHNNY PAYCHECK

32. VOLARE (NEL BLU, DIPINTO DI BLU) – DOMENICO MODUGNO

33. LONDON CALLING – THE CLASH

34. YOUR CHEATIN’ HEART – HANK WILLIAMS WITH HIS DRIFTING COWBOYS

35. BLUE BAYOU – ROY ORBISON

36. MIDNIGHT RIDER – THE ALLMAN BROTHERS

37. BLUE SUEDE SHOES – CARL PERKINS

38. MY PRAYER – THE PLATTERS

39. DIRTY LIFE AND TIMES – WARREN ZEVON

40. DOESN’T HURT ANYMORE – JOHN TRUDELL

41. KEY TO THE HIGHWAY – LITTLE WALTER

42. EVERYBODY CRYIN’ MERCY – MOSE ALLISON

43. WAR – EDWIN STARR

44. BIG RIVER – JOHNNY CASH AND THE TENNESSEE TWO

45. FEEL SO GOOD – SONY BURGESS

46. BLUE MOON – DEAN MARTIN

47. GYPSIES, TRAMPS & THIEVES – CHER

48. KEEP MY SKILLET GOOD AND GREASY – UNCLE DAVE MACON

49. IT’S ALL IN THE GAME – TOMMY EDWARDS

50. A CERTAIN GIRL – ERNIE K-DOE

51. I’VE ALWAYS BEEN CRAZY – WAYLON JENNINGS

52. WITCHY WOMAN – EAGLES

53. BIG BOSS MAN – JIMMY REED

54. LONG TALL SALLY – LITTLE RICHARD

55. OLD AND ONLY IN THE WAY – CHARLIE POOL

56. BLACK MAGIC WOMAN – SANTANA

57. BY THE TIME I GET TO PHOENIX – JIMMY WEBB

58. COME ON-A MY HOUSE – ROSEMARY CLOONEY

59. DON’T TAKE YOUR GUNS TO TOWN – JOHNNY CASH

60. COME RAIN OR COME SHINE – JUDY GARLAND

61. DON’T LET ME BE MISUNDERSTOOD – NINA SIMONE

62. STRANGERS IN THE NIGHT – FRANK SINATRA

63. VIVA LAS VEGAS – ELVIS PRESLEY

64. SATURDAY NIGHT AT THE MOVIES – THE DRIFTERS

65. WAIST DEEP IN THE BIG MUDDY – PETE SEEGER

66. WHERE OR WHEN – DION

1. FEJEZET DETROIT CITY BOBBY BARE

Eredetileg kislemezen jelent meg

(RCA Victor, 1963)

Írta: Danny Dill és Mel Tillis

EBBEN A DALBAN TE VAGY A TÉKOZLÓ FIÚ.

Tegnap este nyugovóra tértél Detroit Cityben. Ma reggel pedig túl sokáig aludtál, a gyapotföldek fehér haváról álmodtál, és képzeletbeli tanyaházak kápráztak előtted. És elméláztál anyádról, elábrándoztál jó öreg papádról, történeteket ötlöttél ki a bátyádról, eszményi képet a húgodról – és most haza akarsz menni. Vissza oda, ahol a dolgok ismerősebbek.

A képeslapokból és a sebtiben odavetett halomnyi levélből mindenki azt veszi ki, hogy nagymenő lettél, minden király, pompásan mennek a dolgok, pedig nem, és a kudarc szégyene nyomasztó. Föltárul az életed. Eljöttél a nagyvárosba, és megtudtál egyet s mást magadról, amit nem akartál tudni – túl régóta vagy már a sötét oldalon.

Nappal a dzsipeket, limuzinokat, a benzinzabálókat gyártod, éjjel a koktélbárokat járod. Akárhová mész, úgy bánnak veled az emberek, mintha halott volnál, akárhová mész, mind több hazugság feslik föl – ha odahaza tudnának a sorok közt olvasni, ők is nyomban rájönnének, nem kéne sokat találgatniuk.

Egy portékákkal megrakott tehervonaton elindultál észak felé, hogy rálelj a véka aranyra, és Detroit Cityben kötöttél ki, egyik eredménytelen kalandot követte a másik, amelyek váratlanul mind rossz fordulatot vettek, és mostanra elfáradtál – mintha az egész életedet itt töltötted volna, elfecsérelve a lehetőségeket, a soha vissza nem térő lehetőségeket. Minden nap csak újabb méregadag – most mire készülsz?

Arra, hogy fogod az ostoba önimádatodat, a beképzeltségedet, és visszamész abba, amit ismersz, vissza azokhoz, akik a pártodon maradtak, akiket magad mögött hagytál. Haza akarsz menni, ezt követeled magadtól. Gyötör a szomj, az éh, a szükség, muszáj fölkelni és menni, el kell húznod, le kell lépned. Ideje istenhozzádot mondani. Haza akarsz menni, oda, ahol megölelnek, és beterelnek a házba. Senki nem fog magyarázatot kérni. Egyikük sem kínoz majd kíméletlen kérdésekkel. Visszamész oda, ahol tisztába hozhatod az életed, visszatérsz azokhoz, akik megértenek. Akik a legjobban ismernek.

AMIKOR EZT A DALT ÍRTÁK, még érdemes volt nekiindulni Detroitba: új állások, új remények, új lehetőségek. A futószalagról sorra gördültek le a gépkocsik, egyenest bele a szívünk közepébe. Azóta, mint több más amerikai nagyváros, ez is a virágzás és a hanyatlás közt hullámvasutazik. Csak nemrég mászott ki többéves pusztuló korszakából, hogy újra próbára tegye magát. De épp a detroitiak, a Motown és a Fortune Records városának, Hank Ballard, Mitch Ryder, Jackie Wilson, Jack White, Iggy Pop és az MC5 szülőhelyének lakói a megmondhatói: minden visszaesés csak időleges, ezért azok az álmok, mint amilyen Bobby Bare-é is, ma éppoly megvalósíthatónak tűnnek, mint aznap, amikor először dalba lettek fogva. A dal hőse nem átall egy kitalált életet eszkábálni magának, ahogy odafirkantja azt a néhány hazulra küldött sort.

Mit jelent mesébe merülni egy olyan dalban, amelyik azt sugallja, hogy az énekes rögvest fölfedi az igazságot?

Bobby Bare először az 1950-es években próbálkozott azzal, hogy bejusson a lemezfelvétellel rendelkező előadók sorába. Végül a Capitol Recordshoz szerződött le, és ki is adott néhány kislemezt, amelyek nem voltak sikeresek. Dalszerzőként is szerencsét próbált, megírta a „The All American Boy” című nótáját, és demót készített belőle a barátja, Bill Parsons számára. Bill is lemezre vette a maga verzióját, de a lemezcég, a Fraternity Records úgy döntött, hogy a Bare rögzítette változatot adja ki. Egy adminisztratív hiba miatt Bill Parsons neve maradt a címkén, így Bobby Bare első jegyzett slágere Bill Parsons neve alatt jelent meg. Valószínűleg ez volt az első személyazonosság-lopás Amerikában.

Nem is annyira az álmodozó dala ez, inkább olyasvalakié, aki beleragadt az ábrándozásba a régi szép időkről. De a hallgató tudja, hogy az egyszerűen nem létezik. Nincs anya, nincs a drága öreg papa, a hugi, a bátyó. Meghaltak vagy elmentek mind. A lány, akiről valaha rég álmodott, feleségül ment egy válóperes ügyvédhez, és szült három gyereket. A többi ezrekhez hasonlóan ez a fiú is otthagyta a farmot, hogy a nagyvárosban próbáljon szerencsét, és eltévedt. Ettől hat ez a dal.

2. FEJEZET PUMP IT UP ELVIS COSTELLO

Eredetileg a This Year’s Model című nagylemezen jelent meg

(Radar, 1978)

Írta: Elvis Costello

EZ A DAL ÚJ NYELVET BESZÉL. Akkor énekled ezt a dalt, amikor elérted a tűréshatárt, és mindjárt fölrobbansz. Feszült és nyugtalan, leértékelt holmi, van benne egy csomó másodkézből való cucc. És te addig húzod-nyúzod ezt a cuccot, míg el nem szakad, és széthullik millió darabra. Soha nem nézel vissza, csakis előre, klasszikus oktatásban részesültél plusz a munkahelyi tanfolyamok. Megtanultad, hogy az összes émelyítően undorító arcba belenézz, és semmit se várj.

Románcok és romok közt élsz, robogsz át az utcákon az éj óráiban. Beszerezted a holmikat, meghoztad a portékát az embereknek.

Nem mintha valami fényes jövő várna rád. Elidegenedett hős vagy, akit elvitt egy körre egy pörgő eszű, ördögi macska, az a forróvérű szexéhes kis szajha, akire nagyon rácuppantál, és aki cserben hagyott. Azt hitted, ő az örök élet a mennyországban, pedig csak akaratos volt és elszánt – gátlástalan műanyag embert csinált belőled. Most odáig jutottál, hogy föl akarod robbantani az egészet, kipukkasztani, szétlőni. Ez a dal teljes iramot diktál: a megöklözés, a felütés, a kiütés, aztán csak gyorsan kikeveredni belőle, és lelépni. Megszegted a tízparancsolatot, csaltál. Most meg kell hátrálnod, megadnod magad, és bejelenteni, hogy visszavonulsz.

Mi ez veled amúgy? Mindent a magasba akarsz emelni, fölnagyítani, amíg megmarkolhatod, hogy cirógathasd.

Miért tűnik úgy, hogy ez az egész csupa sunnyogás és pusmogás?

Mire ez a sok közönséges fecsegés és karattyolás?

Mire jó az a monoton, élettelen zene, ami a fejedben zakatol?

És mi van azzal a kis gidával, aki nem akar eltűnni? Akit meg akarsz csonkítani, szét akarod marcangolni. Látni akarod, ahogy gyötrődik, föl akarod fújni ezt az egész cuccot, míg a kezed érintése nyomán mindenütt nagyra nem dagad, aztán csak szorítani, míg össze nem lappad.

Agymosott dal ez, hitvány külsővel, mocskosan érkezik hozzánk, aztán addig fokozza-növeszti magát, míg már materializálódik előttünk, és így végre illeszkedik a hangulatunkhoz. Ennek a dalnak rengeteg hibája van, de tudja, hogyan álcázza őket.

ELVIS COSTELLO AZ OLYAN FICKÓK KÖZÜL VALÓ, akiknek a rajongói a szenvedélyesség és szabatosság két pólusa közti tartományban találhatók. Vannak, akik ugyanolyan rögeszmésen töltögetik ki az életrajza különböző rubrikáit, ahogy egy vonat menetrendjét rakja össze az ember, míg mások csak annyit tudnak róla, hogy ő énekelte anno azt a dalt, ami végigkísérte azt a különösen iszonyatos szakítást. Nagy ritkán volt neki egy-egy vidám esküvői dala is, de a legtöbbje szakítódal.

Az énekes életállomásainak ismerete nem igazán segít a dalok megértésében. Az „I’m a Fool to Want You” állítólag Frank Sinatra Ava Gardner iránti érzelmeiről tudósít – de hát ez lényegtelen. Csak az a fontos, amit a dal révén a saját életünkkel kapcsolatban érzünk.

Az Elvis Costello and the Attractions a saját korában az összes többinél sokkal jobb banda volt. Fényévekkel jobb. Costello maga is egyedi figura. Szarukeretes szemüveg, mókázás, befelé forduló csámpás láb és átható intenzitás. Az egyetlen énekes-gitáros a bandában. Nem tagadhattad le, mennyire emlékeztet Buddy Hollyra. A Buddy-sztereotípiára. Legalábbis külsőleg. Costello is ott hordozza Harold Lloydot a DNS-ében. A „Pump It Up” sikere idején nyilvánvalóan túl sok Springsteent hallgatott. De ugyanígy jó adagot benyelt a „Subterranean Homesick Blues”-ból is. A „Pump It Up”-nak stop-time jellegű dallama van és erőteljes retorikája, és ő mindezzel semmi mást nem sugárzott, csak nagyfokú ellenségességet. Mindenestül az volt, harciasan ellenséges. Még a tekintete is. Tipikus angol vagy ír férfi, aki élhet bármilyen alpári életet, mindig öltönyt és nyakkendőt visel.

Akkoriban minden angol férfiember öltönyt és nyakkendőt viselt, a legszegényebbje is. Ezzel az öltözködési móddal mind egyenlővé lettek. Nem úgy, mint az Államokban, ahol a melósok kék farmert hordtak meg védőbakancsot és más efféle munkaruházatot, ami szembetűnően mutatta az egyenlőtlenséget. A briteknek, ha másuk nem is, a méltóságuk és büszkeségük megvolt, nem úgy öltöztek, mint a trógerek. Ha volt pénzük, ha nem. Ez a dresszkód egyenlővé tette az összes férfit a régi Nagy-Britanniában.

A „Pump It Up” vehemens dal, de közben annyira jól fésült, amennyire csak lehet. Az összes olyasmivel együtt is, mint hogy tűkön ültem, látod / mocskos pillantások, meg égből pottyanva / a propaganda és megrágalmaz vele / nincs, mit ne értene. A jól megkínoznám / dumálnék hozzá, a neki vásároltam / de tűzbe nem hoztam – ezek már jóval Biggie Smalls vagy Jay Z előtt is használatos rímjátékok voltak. Behódolás / átváltás, nagy nyomás / a bűnnek áldozás – az effélék csak úgy csörömpölnek végig a dalon. Irgalmatlan – mint ebben a korszakában az összes dala. A gond az, hogy ezzel kifárasztja az embereket. Túl sok van a dalaiban ahhoz, hogy az ember képes legyen valamin is megvetni a lábát. Túlságosan sok gondolat, túlságosan bőbeszédűen. Túl sok ötlet, amelyek a zsúfolódásban végül kiütik egymást. Viszont ez esetben mindez legalább egy hosszú dalba tömörítve. Costello erősen él a harciasságával, amit végül képes valahogy átáramoltatni a műveibe. A dalok csúcssebességen száguldanak, ez pedig a legjobbjai közül való.

Elvis Costellóról idővel bebizonyosodott, hogy gigantikus zenei szelleme van. Túl nagy ahhoz, hogy megférjen ebben az egyetlen agresszív zenetípusban. Annyiféle műfajt kipróbált, hogy a közönségnek nehéz volt eligazodni rajta.

A későbbiekben kamarazenéléssel folytatta, majd Burt Bacharachkal közösen írt dalokat, country- és soullemezeket adott ki, illetve földolgozásokat, meg balett- és szimfonikus zenét komponált. Ha valaki Burt Bacharachkal közösen ír dalokat, nyilván szarik rá, ki mit gondol róla. Elvis Costello úgy süvít végig mindenféle műfajon, mintha a közönség ott se lenne. Mindarra, amit csinál, a „Pump It Up” jogosítja föl.

3. FEJEZET WITHOUT A SONG PERRY COMO

Eredetileg kislemezen jelent meg

(RCA Victor, 1951)

Zene: Vincent Youmans

Szöveg: Billy Rose és Edward Eliscu

EZ A DAL IGAZÁBÓL NEM AZ a dal, ami nélkül, ha sose hallhatta volna, szegényebb lenne a világ. Kész rejtély. Elvis Presley úgy hivatkozik az első versszakára, hogy abban minden benne van, amiben csak hisz. Ezt a dalt a legtöbben Perry Como előadásában hallották először.

Perry Como maga volt az anti-Rat Pack, aminthogy ő volt az anti-Sinatra is: nem lehetett volna rajtakapni egy pohár itallal a kezében – és mégis mindenkit leénekelt a porondról. Egyszerűen hihetetlen a teljesítménye. Nem lehet kicsiben beszélni róla. Már maga a hangszerelés ledöntheti az embert a lábáról.

Perry egyszersmind az Amerikai Bálvány ellentéte is. Sosem ő A hét íze, nem ő a népszerűségi lista vezetője, nem ő a legcsillogóbb csillag. Ő a farokszárnyak kitalálása előtti Cadillac, a 45-ös Colt a Glock helyett; a hús és krumpli a kaliforniai ínyencségek helyett. Perry Como a Mutasd meg, ki vagy: kiáll és bizonyít. Semmi mesterkéltség, semmi erőltetés, hogy csak egy szál elvékonyodó hang terüljön szét a rengeteg kottafejen át.

Megengedheti magának, hogy szerény legyen, mert mindene megvan, ami kell. Aki villámokat rejteget a zsebében, soha nem kérkedik. Kisétál a színpadra, félrebiccenti a fejét, hogy jobban hallja a zenekart, odaáll a közönség elé, és énekelni kezd… és az előtte ülő emberek átalakulnak. Nem a magára öltött ruha teszi, nem az ital, amit iszik, sem az imént megcsókolt új kis sztár, sem a kocsi, amiből épp kiszáll. Csak a dal, amit énekel. E nélkül a dal nélkül semmi és senki volna, és ezt el is énekli ebben a dalban.

Perry Como megélte minden elénekelt dal minden pillanatát. Ehhez nem kellett, hogy saját maga írja meg azt a nótát. Esetenként talán még jobban is hitt a dalban, mint aki megírta. Amikor ott állt és énekelt, a dal az övé lett, ő pedig megosztotta, és mi elhittük minden egyes szavát. Adhat-e ennél többet egy előadóművész?

Without a Song – ha nem volna dal… Kevés dal válik igazán népszerűvé, de amelyek mégis, azok nélkül, úgy látszik, nem tudunk meglenni.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Limelight – SIL Open Font License
Monoton – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Oswald – SIL Open Font License
Petrona – SIL Open Font License
Sorts Mill Goudy – SIL Open Font License