Márton László

Jászai Mari feltámasztása

— szemelvények —

KALLIGRAM

Copyright © Márton László, 2024
ISBN 978 963 468 519 7

Avvakum,
avagy
az orosz egyházszakadás

Misztériumjáték

Szereplők

Avvakum, protopópa, ítélet nélkül bebörtönözve

Jepifanyij, szerzetes, ítélet nélkül bebörtönözve

Petruska, tömlöcfelvigyázó

Avdotya Alekszejevna, cárkisasszony

Marfa Nyikolajevna, cárné

Nyikon, moszkvai pátriárka

Isten szent angyala, női szerep

Pirosorrú Fagy, női szerep

Kékorrú Fagy, női szerep

Alekszej Mihajlovics, minden oroszok cárja

Isten

Történik Pusztozerje sarkvidéki büntetőtelep egyik föld alatti tömlöcében, az 1670-es években.

A helyszín mindvégig a tömlöc, amelynek tetején a fagyott földrétegeket durván megmunkált szálfák tartják. Ezek alatt, rájuk merőlegesen, egy mestergerenda húzódik. Avvakum és Jepifanyij mindvégig ehhez a gerendához van hozzáláncolva. Láncuk elég hosszú ahhoz, hogy elérhessék a tömlöc egyetlen berendezési tárgyát, a testi szükség végzésére szolgáló vödröt.

Első jelenet

Avvakum és Jepifanyij a gerendához láncolva.

Avvakum

Mióta sínylődünk ebben a föld alatti tömlöcben?

Jepifanyij

Ha te sem tudod, nagytiszteletű atyám, akkor én sem tudhatom. Talán tíz éve. De az is lehet, hogy tizenöt éve és három hónapja.

Avvakum

Igaz hitünk miatt.

Jepifanyij

Hitünk igazsága miatt.

Avvakum

És mennyi földréteg van a fejünk fölött? Ne haragudj, hogy újra kérdezem. De már nem emlékszem rá.

Jepifanyij

Ha te sem emlékszel, nagytiszteletű atyám, akkor nekem sem illik emlékeznem. Két szazseny, három arsiny és kilenc ladony.

Avvakum

Ja, tényleg. Egyszer már mondtad. Vagy kétszer. Vagy háromszor is. Nem csoda. Tizenöt év alatt háromszor. Azok voltak a szép idők, amikor bejáratosak voltunk őfelsége Alekszej Mihajlovics udvarába.

Jepifanyij

Csak te voltál bejáratos, nagytiszteletű atyám. Én még a közelében sem jártam. Tudtam, hogy valahol van a cári udvar, de azt is tudtam, hogy messze van.

Avvakum

Hej, de szép asszony volt az a Marfa Nyikolajevna! Hogy nézett rám azzal a csillogó, ragyogó, fekete szemével! Mondtam is neki: „Cárné anyuskám, ne a test kísértéseire hallgass, hanem az üdvözülés útját keresgéld!” Már ingadozott, már kis híján megtérítettem, de aztán Alekszej Mihajlovics bezáratta szegénykémet a vörös téglás kerek toronyba.

Jepifanyij

Bizony ám, sok torony van székesfővárosunkban. Sok mindenkit be lehet zárni beléjük. Bezzeg abban a távoli Moszkvában nem a föld alatt tárolják sem az elítélteket, sem az el nem ítélteket.

Avvakum

No és a cárkisasszony, Avdotya Alekszejevna! Már szépen ki volt fejlődve. Itt is, meg amott is. Nyíltan hangoztatta. Hogy meg kell őrizni hitünket régi formájában. De aztán Alekszej Mihajlovics lekevert neki két egyforma pofont. Azóta már ő is öregasszony. Szegénykém.

Jepifanyij

Bezzeg, amikor tizennyolc éves volt. Bárcsak ott lehettem volna!

Avvakum

Tudd meg, hogy nem nyúltam hozzá. Szűzi önmegtartóztatásban éltem. Viszont jöhetne már Petruska. Hozhatná a kenyerünket és a vizünket.

Jepifanyij

Egy lat kenyér. És egy bögre víz.

Avvakum

Továbbá kivihetné a vödröt. Mert a vödör megtelt.

Jepifanyij

Kenyeret és vizet mindennap hoz. De a vödröt csak péntekenként viszi ki.

Avvakum

Ma már péntek van?

Jepifanyij

Ha te sem tudod, nagytiszteletű atyám, akkor én honnan tudjam?

Petruska (jön)

Ma már péntek van, de a vödröt mégsem viszem ki. Itt a kenyeretek. Zabáljatok. Itt a vizetek. Szürcsöljetek.

Avvakum

Te is látod, hogy a vödör megtelt. Miért nem viszed ki?

Petruska

Büntetésből, drága testvéreim. Néha meg kell, hogy büntesselek titeket. Máskülönben én sem tudnám, ti sem tudnátok, hogy miért is kell élve elrohadnotok a föld alatt.

Avvakum

Mi tudjuk. Igaz hitünk miatt.

Jepifanyij

Isten gazdagon megjutalmaz minket szenvedéseinkért. A túlvilágon.

Petruska

Nagy lehet az a jutalom, ha megéri nektek. Én annyi ideig is alig bírom ki idelent, amíg megfő egy tojás. Ti meg – nem is tudom, hány éve már – basszátok itt a rezet. Eszitek az orosz állam kenyerét. Isszátok az orosz állam ivóvizét. Most még csak hagyján. De amikor oda voltatok láncolva a falhoz! Aztán Nyikon pátriárka szólt, hogy vegyem le rólatok a láncot. Mert előzőleg szólt neki Alekszej Mihajlovics őfelsége, hogy szóljon nekem, hogy vegyem le rólatok a láncot. Mert előzőleg Isten szent angyala szólt a cár őfelségének, hogy szóljon a pátriárka őkegyelmességének, hogy szóljon csekélységemnek, hogy vegyem le rólatok a láncot. Aztán a pátriárka őkegyelmessége megparancsolta, hogy ezt a szép, rozsdás láncot mégis inkább rakjam vissza rátok. De most már ne a falhoz láncoljalak titeket, hanem a gerendához.

Avvakum

Mégis, miért? Ezt is a cár parancsolta neki?

Jepifanyij

A cárnak pedig, Alekszej Mihajlovics őfelségének Isten szent angyala parancsolta?

Petruska

Fáj a szívem értetek, drága testvéreim. De néha muszáj, hogy megbüntesselek titeket. Máskülönben nem tudnám és nem érteném, mi keresnivalótok van ebben a bűzös föld alatti lyukban. Viszont ha büntetést kell kapnotok, akkor nyilván bűnötök is van. És akkor már azt is tudom, hogy én miért tengetem hitvány életemet ezen a nyomorult földön. Vagy azt hiszitek, olyan jó dolog tömlöcfelvigyázónak lenni a mai Oroszországban?

Caraffa,
avagy
az eperjesi vésztörvényszék

Történelmi színjáték

„Arany vasárnap! Gyémánt idő!”

(Petőfi Sándor drámatöredéke)

Szereplők

Antonio Caraffa, táborszernagy, Felső-Magyarország katonai parancsnoka

Catharina de Cardona hercegnő, a felesége

Caraffa munkatársai:

Görcz Miklós, első titkár, a törvényszék katonai tagja

Kinczig Vilmos, második titkár, a törvényszék katonai tagja

Elszabó Illés, az új polgármester, a törvényszék polgári tagja

Fityisz Konrád, az új jegyző, a törvényszék polgári tagja

Medveczky Mátyás, a négytagú bizottság ötödik tagja

Tábori Bözsi, egykor markotányosnő, jelenleg besúgó

Viziborné, Caraffa gazdasszonya Kassán

Vallisz Ernő, Caraffa szárnysegédje Kassán, később Eperjes városparancsnoka

Hóhér

Három hóhérsegéd

Zsámbár Medárd, jezsuita páter

Caraffa megbuktatói:

Barkóczi Péter, nádori ítélőmester

Klobusiczky Pál, országbírói ítélőmester

Eperjesi polgárok:

Czimmermány Zsigmond, aranyműves

Zsuzsanna, a felesége, Keczer András lánya

Keczer András, gyertyaöntő

Keczer Gábor, András fia, gyertyaöntő

Guth Dániel, a nemrég bezárt Kollégium tanára

Ottlik György, bujdosó kuruc

Flejshakker Lőrinc, mészáros

Földmájer Simon, a városi őrség hadnagya

Veéber Frigyes, szűcsmester

Veéber Dénes, a bátyja, szintén szűcs

Bongrád Máriusz, gombkötő és paszománygyártó

A többiek:

Géczi Kálmán, egykor Thököly íródeákja, jelenleg vádlott és kollaboráns

Medveczky Sámuel, bártfai polgár, Mátyás rokona, vádlott

Az epilógus folyamistenei:

A Rajna

A Duna

Komédiások, árusok, polgárok, utcagyerekek, ácsok, katonák, szolgálók

Történik Kassán és Eperjesen, 1687-ben.

Első jelenet

Eperjes, piactér.

Első árus

Perecet tessék!

Második árus

Itt a tejfölös-fokhagymás lángos! Ilyen finomat még nem ettetek, amióta a csőrötök kilyukadt!

Harmadik árus

Csizmácskákat, szoknyácskákat Olcsó Jánostól vegyetek! Miért adod ilyen olcsón, te Olcsó János? Megéri ez neked? Ilyen jó szíved van?

Bözsi (odalép az egyik árushoz)

Pirosítód van-e? Azt merészeled mondani, hogy nincs? Minek él az ilyen? Eleget bámultam a pofátokat, megyek innét!

(El.)

Medveczky Sámuel

Ez ki volt?

Ottlik

Újhelyi Erzsók, más néven Tábori Bözsi. Ott sertepertélt a táborban. Odaadó lány volt: odaadta magát. Egy kicsit kancsal, egy kicsit ragyás, de ez magában véve senkit sem zavarna. Csak aztán összeszedett valami ronda betegséget, úgyhogy más megélhetés után kellett néznie. Különben is, Thököly eltűnt a balfenéken. Most egy darabig nem lesz kuructábor. Pláne, hogy Leopoldus császár mindenkinek amnesztiát adott.

Medveczky Sámuel

Az itt nálunk nem császár, hanem király. Magyarország törvényes királya.

Komédiásné (előjön a sátorból)

Itt látható ebben a sátorban a Magyar Nemzet Komédiája. Tessenek befáradni! Csak egy garas a belépő. Látható életnagyságban és teljes élethűségben őfelsége Leopoldus császár, amint egy tölgyfa árnyékában szundikál, színarany koronával a fején. Jön Imre Thököly, kivont karddal a kezében.

Guth Dániel

Az Imrus? De hiszen hozzánk járt iskolába! Én tanítottam latinra! Akkor még jó volt a szemem. El tudtam olvasni a klasszikusokat. Azóta vak vagyok.

Flejshakker

Akkor még az evangélikus egyházé volt a Kollégium. Azóta elvették.

Komédiásné

Figyelem, figyelem! Tovább is lesz még! Imre Thököly hajdútáncot jár, sarkantyúját pengeti. Őfelsége Leopoldus császár felriad. Imre Thököly seggbe rúgja. Leopoldus császár elszalad. Színarany koronája fejéről a porba hull. Imre Thököly felveszi a koronát a földről, és felteszi a fejére. Megtekinthető mindösszesen egy garasért. Tessenek jönni, kezdjük az előadást!

(Bemegy a sátorba.)

Keczer András

Azt hallottam, valami Caraffa lesz az új városparancsnok. Már megvan a kinevezés.

Keczer Gábor

Ki a rosseb az a Caraffa?

Czimmermány

Tisztelettel jelentem, tévedés. Nem városparancsnok. Hanem egész Felső-Magyarország főkapitánya. Az viszont igaz, hogy idejön a nyakunkra. Csak tudnám, hogy miért.

Keczer András

Úgy hallottam, szigorú ember. Mivel kedveskedjünk neki? Mégiscsak a vendégünk lesz. Miben leli örömét az ilyen?

Keczer Gábor

Ő volt az, aki Debrecenben…?

Keczer András

Hallgass!

Czimmermány

Hát, én azon a véleményen vagyok, hogy vegyünk egy jó kövér csecsemőt, amolyan hat-nyolc hónaposat, húzzuk nyársra, süssük ropogósra. Annak biztosan örülne.

Keczer András

Vőmuram, vigyázz! Ilyesmiket még tréfából se mondj, mert meghallja valaki. Az egész város tele van besúgókkal. – Na mi van, főbíró uram? Kitették a szűrödet a városházáról?

Flejshakker

Kitették a tiédet is. Érdemes volt annyit veszekedni a malomárok melletti kaszálók miatt?

(Jön Elszabó, Fityisz és három városi hajdú.)

Elszabó

Mi folyik itt?

Fityisz

Azt a tájékoztatást kaptuk, hogy a vásári komédiások nyilvánosan gyalázzák a felséges császárt.

Flejshakker

Az itt nálunk nem császár, hanem király. Magyarország törvényes királya.

Elszabó

Kuss.

Flejshakker

Ez meg itt egy szabad királyi város.

Elszabó

Mondom: kuss!

Fityisz

Azt a tájékoztatást kaptuk, hogy a vásári komédiások hárman vannak. Egy, aki az áruló Thököly szerepében tetszeleg. Egy, aki a megsértett uralkodót prezentálja. És egy nőstény, aki csinálja a hírverést.

Elszabó

Hozzátok őket. (A három hajdú bemegy a sátorba.) Még csak az hiányzik, hogy a táborszernagy úr tudomást szerezzen az esetről! Még ide sem költözött, és máris gyalázzák a felséges császárt! Én leszek a bűnös, ha egy percig is eltűröm. (A sátorból kirepül egy korona.) A táborszernagy úr már a múltkor is mondta Kassán, hogy csak fokozott erőfeszítéssel tudom visszaszerezni a bizalmát. (Jönnek a hajdúk a komédiásokkal.) – Azt kérdeztem: mi folyik itt?

Komédiásné

Történelmi színjáték. Spektákulum.

Elszabó

Adok én nektek spektákulumot!

Első komédiás

Mi a legnemesebb színművészetet adjuk elő!

Második komédiás

Thália papjai vagyunk!

Elszabó

Micsoda? Még papok is vagytok? Talán bizony lutheránusok vagy kálvinisták? Kaptok érte huszonöt botütést! – A nővel mit csináljunk? Egy fehércselédet nem illik megbotozni.

Fityisz

Kössünk a nyakába kolompot.

Elszabó

Látod, ez jó ötlet. – Kétszer huszonöt, egyszer kolomp. Utána pedig takarodjatok a városból! – A sátor itt marad.

(Elszabó, Fityisz, a hajdúk és a komédiások távoznak.)

Flejshakker

Egy éve még én voltam ebben a városban a főbíró. Most meg ez a senkiházi azt mondja nekem, hogy kuss.

Keczer András

Téged legalább észrevett. Rajtunk úgy keresztülnézett, mint a levegőn.

Czimmermány

Elvették az új Kollégiumot és a régi magyar iskolát. Elvették a német és a magyar templomot. Nincs helye az istentiszteletnek. Magánházakban is tilos az istentisztelet. Szabad ég alatt is. Leváltották a főbírót és az egész városi tanácsot. Csak azért, mert lutheránusok vagyunk. És a város törzsökös lakói. Nekem már a dédapám is eperjesi polgár volt! És most egy sehonnai bitang ember a főbíró. Nem ismeri a várost, nem is kedveli, de nem ez a lényeg. Hanem, hogy azok ott meg ott (ujjal mutat Kassa és Bécs felé) megbíznak benne. És hogy katolikus. Ez a ránk erőszakolt városi tanács a jezsuitákhoz jár gyónni. Mi lesz itt még?

(Jön Czimmermányné Keczer Zsuzsanna.)

Zsuzsanna

Édes drága szőrös hasú Zsigabigám, akarom mondani, tisztelt férjem-uram, egyszersmind a városi aranyműves céh választmányi tagja, jöjjön haza kend ebédelni, mert kihűl a sáfrányos tyúkhúsleves. Különben se ácsorogjon kend a piactéren ezekben a sanyarú időkben, amikor még a falnak is füle van.

Keczer Gábor

Mi ütött beléd, Zsuzsika? Mitől beszélsz ilyen furcsán?

Zsuzsanna

Mostanában jobb otthon maradni. Máskülönben azok ott meg ott (ujjal mutat két irányba) ráfognak az emberre mindenfélét. Meglátják itt együtt kendteket, és az fog eszükbe jutni, hogy mittudomén.

Keczer András

A „mittudomén” egyelőre még nem büntetendő. Magyarországon egyelőre törvényes rend van. Kurucpártiak voltunk, de csak voltunk, és amnesztiát kaptunk rá. A vallásunk miatt hátrányt szenvedünk, de nem lesz ez mindig így. Űzzük a mesterségünket, fizetjük az adót, nem vétettünk senkinek, nincs mitől félnünk.

Zsuzsanna

Édesapám, kend is igyekezzék haza, de nagyon gyorsan. Bátyám, kend is. Kendnek egy hete volt a lakodalma. Azt akarja kend, hogy a kis felesége özvegyasszony legyen?

Picasso,
avagy
a délfrancia szín

Egyfelvonásos játék

Szereplők

Pablo Picasso, világhírű képzőművész

Françoise Gilot, Picasso élettársa

Santiago Carillo, az illegális Spanyol Kommunista Párt külügyi összekötője

Polgármester, kommunista

Prefektus, gaulle-ista

Madame Ramié, helyi vállalkozó

Diego, kertész Picassónál

Szobalány, szintén Picassónál

Claude, Picasso és Gilot kisfia

Paloma, Picasso és Gilot kislánya

Paul Éluard, költő, francia, kommunista

Louis Aragon, költő, francia, kommunista

Henri Verdoux, filmrendező, francia, kommunista

Daniel-Henry Kahnweiler, galériatulajdonos, régebben a nácik üldözöttje

Madame Carré, galériatulajdonos, régebben modell

Charles Hamilton, galériatulajdonos, régebben amerikai katona

Monsieur Pigeon, reklámfőnök

Paul Picasso, a nagy ember felnőtt fia, egy régebbi házasságból

Csendőrparancsnok, Picasso tisztelője

Két csendőr

Marianne, a Szabadság allegóriája, civilben prostituált

Történik Picasso műtermében Provence-ban, Vallauris városában, a második világháború utáni huszonöt évben.

Picasso műterme kevéssel azután, hogy a nagy művész a délfrancia kisvárosba költözött. A helybeli előkelőségek és a messziről jött fontos emberek a festő születésnapját ünneplik.

Polgármester (zakóján pártjelvény, kezében papírlap)

A fasizmust mindörökre legyőztük.

A világ nagy része felszabadult!

Igaz, hogy az Egyesült Államok

továbbra is fenyegeti a békét,

de Moszkva bátran harcol érte, és mi

a békeharchoz felsorakozunk!

Prefektus (másik párthoz tartozik)

Nyugat-Európa továbbmenetel

a jólét és a szabadság felé.

Ezen az úton a magántulajdon

és a társadalmi újraelosztás

egymásnak már nem ellenségei.

Ellenkezőleg: szövetségesek!

Madame Ramié (a helyi kerámiaüzem tulajdonosa)

Én nem tekintek ilyen messzire.

Inkább csak tapsoljunk az ünnepeltnek!

Boldog és büszke vagyok, hogy ilyen

kiváló művész él kisvárosunkban,

aki festészetével felkavarta

a színek és formák állóvizét.

Mi több: a kerámiaüzemünkbe

– nem túlzás mondanom! – beköltözött.

Nem is bérlőm, valósággal fiam,

bár kora szerint az apám lehetne,

s ezáltal fellendíti megyeszerte

a fajansz- és a majolikagyártást.

És itt van Diego is. Ő a kertész.

Akár Picasso, született spanyol. –

Amiről beszéltünk: nagy méretű

porcelándézsa, tizenkét darab,

a végleges kiégetésre vár.

Ültethetsz beléjük páfrányfenyőt,

hadd örüljön Pablo és Françoise.

Tapsot kérek, nagy-nagy tapsot nekik!

(Vastaps. Jön Picasso, mögötte élettársa, Françoise Gilot, két kisgyerekükkel.)

Picasso

Barátaim! Nem vagyok fiatal már,

de látjátok: szorult belém erő,

és bírom szusszal a művészi munkát.

Ennek a célja az és nem egyéb,

hogy az egyéni zsenialitás

impulzust adhasson a tömegeknek,

és ezzel segítse a haladást.

Igen: én haladó festő vagyok.

Nem félek hozzátenni: kommunista.

Mire felnőtt lesz ez a két gyerek –

Diego, a kertész (súgva)

Biztos, hogy mind a kettő tőle van?

Szobalány (súgva)

Jó kérdés! Kell-e válaszolni rá?

Ha a férj folyton megcsalja a nőt,

a nő sem marad sokáig adósa.

Picasso

Mire ez a két gyerek nagyra nő,

jutni fog a dolgozó tömegeknek

egy karéj kenyér, egy csipet szabadság,

és művészetből is egy kiskanállal.

Sőt, meglehet, hogy nagykanállal is.

(Hátrafordul. Mintha most venné észre, hogy Françoise is ott van.)

Asszony, mit állsz itt? Lódulj, rakj tüzet

a kályhában: délután dolgozom!

És vidd ki a strandra a kölyköket!

Örökös csivitelésükkel megzavarnak

a munkában: dolgozom délután!

Kisfiú

Apu, gyere velünk!

Kislány

Gyere a partra

tornyos homokvárat építeni!

Françoise

Gyertek velem: apátok nem szeret már.

(Marad.)

Pablo, csak arra kérlek, ne feledd:

nekem is részem van sikereidben.

A múzsád és a modelled vagyok.

Szobalány (súgva)

Más modellekre sajnálja a pénzt,

én meg újabban nem vagyok elég jó.

Diego (súgva)

Mert a fiatalasszony maga is

féltékeny az összes többi modellre.

Ne irigyeld. Próbáld megérteni!

Françoise

Csak azt kérem: hadd ünnepeljelek

e szép napon együtt vendégeinkkel,

hogy dicsőséged visszfényében én is

meg tudjak melegedni egy kicsit.

Polgármester

Helyes! Helyes! Nagy tapsot Françoise-nak!

(Senki sem tapsol, még a Polgármester sem. Kínos csend. Jön Santiago Carillo, az illegális Spanyol Kommunista Párt külügyi összekötője.)

Carillo

Azt ünneplitek, hogy felszabadult

a világ nagy része? Hát Spanyolország?

Még mindig Franco igája alatt nyög!

A mi Pablónk is, ez a géniusz,

a száműzetés kenyerét eszi,

amely, mint tudjuk, száraz és penészes.

Meg kell döntenünk Franco rémuralmát,

és ehhez minden eszköz jó nekünk:

vasútrobbantás, szabotázs, merénylet.

Picasso (feszélyezetten)

Barátom, kissé túlzásba viszed.

Carillo (vállon veregeti)

Barátom, Pablo, te csak ne szerénykedj!

Nemcsak művészi munkáddal segíted

a mi ügyünket – lásd a Guernicát,

e lázas, megrendítő alkotást:

igaz, hogy a polgári formalizmus

meglátszik az összes torzalakon,

ám az is látszik: el vagy kötelezve

a letiport Köztársaság iránt –,

de még pénzadományaiddal is

élénkíted a kommunista pártot!

Picasso

Beszéljünk inkább a spanyol bikákról!

Jövő héten lesz bikaviadal

itt, a szomszédban, egészen közel.

Ha már spanyol földre nem mehetek,

jöjjenek ide a spanyol bikák!

Jászai Mari feltámasztása

Groteszk játék

Szereplők

Viktória, azaz Kucsera Viktória, tanárnő, magyar–történelem szakos

Andi, azaz Kucsera Andrea, a lánya (a vége felé Zsófi szerepét játssza)

Juli, azaz Oltványiné Hincz Julianna, tanárnő, biológia–kémia szakos

Berci, azaz Varga Bertalan, Viktória ismerőse

Kátyú, kutya, férfiszerep

Cuci, cica, szintén férfiszerep

Történik Budapesten, a 2020-as évek elején.

Első jelenet

Viktória lakása. Viktória a képernyő előtt ül, fején fülhallgató.

Viktória

Sziasztok! Azért hívtam össze ezt a zoomos találkozót, hogy megbeszéljük a további közös munkát. Mert a színjátszó szakkör működik és működni fog. Akkor is, ha a járvány miatt zárva az iskola. Attól még az élet nem áll meg. És mi dolgozunk. – Mindenki megvan? Robit nem látom. Robi, hol vagy? Na jól van, most már téged is látlak. – Zsófikám, jól veszem észre, amit észrevettem? Az ott rajtad egy komplett arcpakolás? Értem én, hogy pattanások ellen. De nem gondolod, hogy ez tiszteletlenség? Nem elég tehetségesnek lenni. Viselkedni is kell. – Na jó. Dolgozzunk! – Ide hallgass, Marci. Hozzád beszélek! Ha már pizsamában ülsz a képernyő előtt, legalább összegombolhatnád. Nem biztos, hogy mindenki bámulni szeretné a szőrös hasadat. Gratulálok, hogy szőrös, de attól az még a te magánügyed. – Na szóval. Hogyan dolgozzunk, amíg tart a járvány? És amíg be vagyunk zárva a lakásba? Lehet meditálni a bezártságról, de az hosszú távon nem vezet jóra. Ezenkívül két dolgot biztosan lehet. Egy: írni. Kettő: olvasni.

És mi írni fogunk. Egy drámát. Közösen. És olvasni fogunk. Forrásmunkákat. Egy csomó minden fönt van a neten. Úgy írunk, mintha olvasnánk. És úgy olvasunk, mintha írnánk. Majd meglátjátok. Te is írni fogsz, Zsófikám. Te is, Robi. Még Margit is írni fog. Ramóna is. Két kérdés van. Egy: hogyan csináljuk? Az ki fog alakulni. Majd meglátjátok. Kettő: miről szóljon? Kiről? – Nagy a csend. Nem baj. Én már tudom a választ. Egy színésznőről fog szólni a dráma. Nem is akárkiről. Hanem Jászai Mariról.

(Andi bejön, és megáll az anyja mögött. Viktória nem veszi észre.)

Jászai Mari volt a legnagyobb magyar színésznő. Híres tragikus alakításai voltak. Antigoné! Élektra! Médeia! Velük is megismerkedünk. Elolvassuk a róluk írt régi görög tragédiákat. És elolvassuk Jászai Mari életét. – Hogy miért pont egy régi színésznő kell nekünk? Akinek nem láthattuk az alakításait? Hát éppen ezért. Mert a színházat most kell nézni. Aztán elmúlik. – Szimonetta, nagyon kérlek, ne most lakkozd a körmödet! Azt hiszed, hogy nem látom, pedig látom. Te se nyomkodd a telefont, Adorján! – Na szóval. Éppen erről van szó. Hogy nem láthattuk Jászai Marit, mert régen volt. De mi létrehozzuk. Újjáteremtjük. És akkor látni fogjuk Jászai Marit. Mi magunk leszünk Jászai Mari!

(Hátrafordul, meglátja Andit. Leveszi a fejéről a fülhallgatót.)

Andi

Ekkora baromságot én még nem hallottam. Mi ez a felhajtás a jászaimarival? A jászaimari, az egy villamosmegálló a blahalujza téren.

Tudnivalók az olvasó számára

Erdélyi tárgyú drámatrilógiám, A nagyratörő kötetként 1994-ben jelent meg. Következő drámakötetem, a Bátor Csikó huszonhét évvel később, 2021-ben. A hosszú szünet magyarázata az, hogy sokáig nem írtam drámát.

A húsz évvel később kezdődő új drámaírói korszakot két fontos esemény (vagy inkább eseménysor) készítette elő. Az egyik a teljes erdélyi trilógia egri bemutatója volt, három egymást követő produkcióként (2008, 2009, 2010, rendezte Csizmadia Tibor). A másik Goethe Faustjának fordítása, illetve az általam fordított Faust mindkét részének színrevitele a pesti Katona József Színházban, két különálló előadásként (2015, rendezte Schilling Árpád). Ezeket követően tapasztalhattam meg drámaíróként az önállóságnak és a szerzői nagykorúságnak azt az érzését, amelyet elbeszélőként már az 1990-es évek második felében sikerült kivívnom.

Bátor Csikó című előző drámakötetemben három színmű olvasható. A címadó, felnőtteknek szóló mesejátékot kevéssel a kötet összeállítása előtt írtam, alig néhány hét alatt. Az athéni tárgyú tragédia (címe: Démosthenés avagy az athéni állam bukása) véglegesítése huszonhat évet vett igénybe (1993–2019), a középkori pápaságról szóló verses rémbohózat (A római hullazsinat) negyven évig készült (1979–2019).

Ez a mostani kötet négy drámát tartalmaz. Írtam az elmúlt négy évben egyéb színpadi szövegeket is, de azokat alkalmi jellegük miatt nem raktam be a kötetbe. Ezt a négy munkát viszont önmagában megálló, teljes, lezárt szövegnek tekintem… … …

Buda, 2024. augusztus

M. L.

Tartalom

Avvakum, avagy az orosz egyházszakadás

Caraffa, avagy az eperjesi vésztörvényszék

Picasso, avagy a délfrancia szín

Jászai Mari feltámasztása

Tudnivalók az olvasó számára

Kiadta a Pesti Kalligram Kft.,
Budapest, 2024.
Elektronikus kiadás

Felelős kiadó: Mészáros Sándor
Felelős szerkesztő: Tóth-Czifra Júlia
Korrektor: Tóth Ramóna Mirtill, aki a kötet szerkesztésének időszaka alatt a Petőfi Irodalmi Múzeum Oláh János szerkesztői ösztöndíjában részesült
Borító: Hrapka Tibor
Elektronikus könyv: Nagy Lajos

kalligram.libricsoport.hu

ISBN 978 963 468 519 7

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL OFL