Királydrámák 8.

Thomas Heywood

IV. Edward

Thomas Heywood

IV. Edward király -
1. rész,

amely tartalmazza a kellemes időtöltését a tamworth-i tímárnál, akárcsak szerelmét a szép Shore-né asszony iránt, az ő nagy előlépését, bukását és szenvedését, és végül neki és férjének szánalomra méltó halálát; úgyszintén Londonnak a fattyú Fauconberg általi ostromát és annak a polgármester és a polgárok általi vitéz megvédését; ahogy azt a főméltóságú Derby gróf szolgái[1] számos alkalommal nyilvánosan előadták.

THE FIRST PART OF KING EDWARD THE FOURTH. containing His mery pastime with the Tanner of Tamworth, as also his loue to faire Mistrisse Shoare, her great promotion, fall and miserie, and lastly the lamentable death of both her and her husband. Likewise the besieging of London by the Bastard Falconbridge, and the valiant defence of the same by the Lord Maior and the Cittizens. As it hath diuers times beene publikely played by the Right Honorable the Earle of Derbie his seruants.

Fordította és az utószót írta

Magyar Pál

(Az utószó a 2. rész végén található.)

Hungarian translation © 2024 Magyar Pál

ISBN 978-615-82237-3-7 (.epub)

ISBN 978-615-82237-4-4 (.mobi)

Tartalom

Személyek

Első felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Második felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Harmadik felvonás

1. szín

2. szín

Negyedik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Ötödik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

Ajánló

Vasbordájú Edmund

I. Edward

II. Edward

III. Edward

II. Richárd – 1. rész

IV. Edward – 2. rész

VII. Henrik

Morus Tamás

Két nemes rokon

Favershami Arden

Jegyzetek

A Plantagenetek családfája

London térképe

Személyek

IV. EDWARD, angol király

Erzsébet KIRÁLYNÉ, a felesége

York HERCEGNÉje, a király anyja

HOWARD│

ST. LEGER│ angol nemesek

MORTON altengernagy

BOWES lovag│ békebírók

ASTON│

London POLGÁRMESTERe

URSWICK, jegyző

JOSSELYN│

LAMBERT│ polgárok

SHORE│

JANE, a felesége

LEIGH│

PALMER│ kérelmezők

RUFFORD│

JOCKY│

KAPITÁNY

FAUCONBERG│

SPICING│ lázadók

FÜSTÖS│

PUFÓK│

a St. Katharine ELÖLJÁRÓja

PROCC asszony

özvegy NORTONNÉ

TULOK, tímár

NELL, a lánya

MORD, a tímár segédje

CIMBORA│

TELKEVOLT│ vidékiek

FUKAR│

MOLNÁR

BAKÓ

két VADÁSZ

két MATRÓZ

Inasok, küldöncök, katonák és kíséret

Első felvonás

1. szín

Graftonban[2]. Edward király[3], a hercegné[4], a királyné[5], Howard[6] és St. Leger[7] jön.

Hercegné

Fiam, te nem tudod, mit művelél.

Edward

Elvettem egy nőt, ha nem tévedek, anyám.

Hercegné

Elvettél egy nőt! Úgy van, feleségül.
Ez ám királyhoz illö házasság!
Nem is csoda, hogy ily sietve tetted:
Ez ám a bajkeverö menyasszonyság:
Ezt aztán szépen megcsináltad ám!

Edward

Hitemre, anyám, valóban szépen; és nemsokára meglátod, hogy trónörököst is csinálunk, nem kétlem. Ugyan már, hagyd ezt. Az isten szerelmére, minek korholsz állandóan?

Hercegné

Oh, istenem, hogy ez napot megértem!

Edward

Hitemre, anyám, remélem, az éjjelt is megéred, és reggel meg merészellek majd hívni a keresztelőre a walesi herceg[8] nagyanyjaként és keresztanyjaként. Ugyan, anyám, forrong a világ.

Hercegné

Ezért küldted Frankhonba Warwickot[9]?

Edward

Nem, hitemre, anyám, egy másikért küldtem Franciaországba Warwickot; de mert ez véletlenül közelebb esett és az utamba került, meg nem tudom mondani hogyan, magunk eltökéltük, és most amint látod, igyekszünk egy ifjú királyt nemzeni.

Hercegné

De mondd meg, erre mit felelsz, fiam:
Lehetséges, hogy ez törvénytelen,
Fejetlen tetted az két nemzet közt
Halálos gyűlölséget ne szüljék?
Mit gondol majd a francia király[10],
Ha hallja, hogy míg lányaért küldsz kérőt,
Alattvalód veszed el aljasul?
Mit fog gondolni Bona[11] hercegnő?
Nemes Warwick rokonunk, az nagy úr,
A háború földrázo mennydörgése,
Ki York[12]-házunk pillérként támogatja,
S fehér rózsánk[13] sisakján hordja büszkén,
Ha hallja, hogy követségét így sérted,
S játékszereddé tetted őt csupán,
Tudom, pirul keblében lelke majd,
S vöröslö szégyen ül ki homlokára,
Hogy ily rút folt esett becsűletén.
Fiam, fiam, azt mondom, eme tettnek
A kárát látja az születö gyermek.

Edward

Ugyan, anyám, tévedsz: minden igaz alattvalónak oka lesz hálát adni Istennek, hogy egy igaz angol nő szüli királyukat.[14] Hidd el, sosem volt jó, amióta idegenekkel párosodunk; így gyermekeink mindig olyanok lettek, mint az ösztövér csirkék. De ahol a kakas és a tyúk egy fajta, ott valószínűleg harcimadarat költenek. Hallgass ide, anyám, hallgass ide; ha véletlenül úgy teszek, a fiaid, György[15] és Ricsi[16] a koronára ácsingóznának. Ez a lány, anyám, özvegy, és már bizonyította vitézi erényét; és amennyire tudom, én is vagyok olyan képes ama tettre, mint a férje, John Grey[17] volt. A nép inkább imádkozzon áldásért az örökösömre, mint hogy kijelölje az örökösömet. Maradj békén, ha van szemed; anyának még nem volt odaadóbb fia. Nohát, Howard rokon és Tom Saint Leger, hallottatok már ilyen perpatvart egy feleség miatt?

Howard

Uram, türelmesen viseld dühét.
Nemes anyád olyan, mint egy folyó[18],
Mi vízének túlzó bősége folytán
Ez özönbe[19] kitör. Felindulása
Bőséges törődéseből fakad,
Mit záporozo szeretet túláraszt.

St. Leger

Uralkodóm, kerüld nők rosszkedvét.
Ha ellenállsz akarata árjának,
E szenvedélyen időz egyre csak,
Fülünk míg színig töltve eldugítja.
Csupán tettes megbánást tettedért,
S bár könnyre fakad, ám vigasztalódik,
Mert már segítni rajta nem lehet.
De mutasd, hogy tetted megerösíted,
S kössenek fel, ha valaha mást mond,
Mint hogy: "Ki véle, oly utálatos!"
Mondj bármit inkább, mindegy, bármi jó,
Mintsem hogy így fárasszon női szó.

Hercegné

Az udvar talpnyaló kutyái vagytok,
S léha királyotoknak hízelegtek:
De ha becsülnéd méltoságodat,
Edvárd, nem szennyeznéd alattvaló
Ágyának ez aljas maradékával,
S bigámiájának foltját nem tűrnéd.
Egy özvegy! Ez dolog hát nem remek?
Grey sarji, királyi áldást kérjetek.

Királyné

Kérem kegyelmedet, jó York úrnőm,
Miként hercegné s özvegy vagy te ís,
Ily aljasul ne vélj özvegységemről:
Greyhez szeplőtelen szűzként menék;
Mellette hű feleségként élék;
S mivel öfelségének úgy tetszett,
Szegény, levert helyzetem hogy megáldja
Királynéjának felséges cimével,
A menny szine előtt kijelentem, oly
Erényes özvegyként jövék ágyába,
Mint mily szűzként levék John Grey arája.

Edward

Ugyan már, gyerünk, fejezd be. Már eleget korholtál. A hétszázát, mielőtt jöttél, boldogabbak voltunk bárkinél a kereszténységben, én az asszonnyal és ezek a koszorúslányokkal – már csak a hegedülés hiányzott a lakománkhoz; de anyám, véget vetettél a dalnak[20]. Isten hozott Graftonban, anyám. Hitemre, éppen akkor érkeztél, amikor azt kívántam, bárcsak itt lennél. Menjünk vacsorázni; és jótékonyságodban add áldásodat ránk, mielőtt ágyba megyünk.

Hercegné

Menekülj, Edvárd! Hagyd el ez helyet,
Hol, szegény, balga király, megbűvölnek[21].
Ez itt Bedford[22] szukája[23], anyja volt,
Ki megbabonázott, szegény fiam.
Hazádnak hercegit ne szégyenítsd,
Hogy az lábánál kelljen térdelniük,
Kit pillantásra sem méltattak volna,
Míg nem tűzted királyi cölöpre[24].
A legnagyobb nemes nem annyival több
A legszegényb konyhalánynál, ki él,
Mint az te érdemed az övénél.

Királyné

Beismerem: de mégis, York úrnőm,
Anyám hercegné, mint te magad ís,
Bedford herceg hitvese, s mint tudod,
Született hercegnő[25], lánya s nővére
Burgundia[26] királyi vérenek.
De nem tudsz oly kevésre tartni engem,
Mint ez hiú, világi címeket én.
Bűnt tartson oly távol lelkemtül Isten,
Mint kérkedés e címekkel áll tőlem!

St. Leger

Úrnőm, nemének mintaképe ő.
Ha csak szúnyognyi epe volna benne,
Riadna lelke tűrni gúnyodat,
Ö egy szent, és te káromló vagy, úrnőm,
Ha egy ilyen édes hölgyet gyalázol.

Hercegné

Te pedig talpnyaló vagy, s hízelgő.

St. Leger

Ha nem lennél királyom anyja, úrnőm,
Megtudnád, hogy sérts meg egy úriembert.

Howard

Jó Saint Leger rokon, türelmes légy.
Ilyen erőteljességgel kitörve
Kegyelmes asszonyunk dühe magát már
Elemészté. Úrnőm, térdelve kérlek,
Szeresd a kírálynét oly kedvesen, mint,
Esküdni merek, ő szeret lelkében.

Edward

Jól mondod; kérlek, békítsd össze őket.
Bözsém, m'ért sírsz? Megrólak érte még.
Vajon mily sürgős hírt hoz ez futár?

Egy küldönc jön.

Küldönc

Uralkodóm, a Fauconberg fattyú
A minap délen lázadást szított,
Biztatva az hadát kiszabadítni
A nemrégen letétetett Henriket[27]
A Towerből[28]. Serege húszezernyi[29],
Árad hozzá a zúgolódo köznép
Sussex, Kent s Essex[30] minden részeből,
S amint a körülmények adják, Londont
Akarja megvenni, ha nincs jól védve.

Edward

Ügyeljen ez Phaethón[31], ki így felhág,
Hogy biztosan üljön, vagy angol Györgyre[32],
Nyakát szegem. Nem új e kirohanás;
Biztos valék, hogy egy napon meglátom,
Amint a fattyu sólyom[33] szárnyra kap,
S a sasfészkünkre száll. Látám én szinte,
Mindig sötét elégedetlenség ült
Arcára írva, s ím, jól számiték.
Nemes Howard rokon s Tom Saint Leger,
Ez éjt vigadva, lakomázva töltjük
Új kírálynénkkel s szeretett anyánkkal:
Holnap megbízást kaptok embert gyűjtni
E gőgös lázadó ellen. – Fickó,
Te várj, amíg tudatjuk szándokunk.
Viszed postánk Londonba az jegyzőhöz,
A polgármesterhez s barátainkhoz.
Az estebéd kész van? Kövess, szép Böske.
Anyám, jer; így jön szép vendégség össze.

Mind el.

2. szín

London közelében. Jön Fauconberg[34] a menetelő seregével, Spicing[35], Füstös, Pufók[36] és mások.

Fauconberg

Megállj, dobos!

Spicing

Megállj vagy felköttetlek!

Füstös

Megállj, dobos, megállj! Nyugalom, hát!
Csendet a proklamációhoz, hé.

Spicing

Hazudsz, te komisz; az orációhoz.

Pufók

Dehogy, mindketten hazudtok; a fabrikációhoz.

Fauconberg

Igazszivű, vitéz angol barátink…

Mind

Üdv, bátor tábornok, hitünkre.

Spicing

Csendet ott, ti zsiványok, vagy beverem az állkapcsotokat.

Fauconberg

Jó honfiak, nyíltan kihirdetem,
Bármely sértett, elégedetlen angol,
Kit bánt sérelme Hatodik Henriknek,
Angolhon törvényes király urának,
Kit az a trónbitorlo, zsarnok Edvárd
A Towerben tart nyomorult fogolyként,
Ha is szeretne feljogosulni
A yorki szolgaság bús járma alól,
Mely alatt pőre gályarabként nyögünk,
Tudja, hogy Thomas Neville, Fauconberg úr…

Mind

Igen, igen! Fauconberg! Fauconberg!

Spicing

Csendet, ti lármás zsiványok! Folytasd az orációdat, tábornok. Nyugalmat ott!

Fauconberg

…Henrik király szörnyű helyzetét szánva,
Így felvértezve az ő címével
S alattvalónak odaadásával,
Joggal fegyverre kél a York-ház ellen,
És kikiáltja ősi szabadságunk.

Mind

Szabadság, szabadság, szabadság, általános szabadság!

Fauconberg

Mi nem úgy lázadunk, mint Tyler, Cade,
Straw, Kékszakáll[37] s egyéb ily söpredék,
Aljasmód, mint koszos himpellérek
Vagy más szolgák mértékszabályozásért[38]
Vagy az kukoricának[39] ára miatt
Vagy közlegelöért a kenti gesztben,
Mit elkeríte[40] kapzsi kormorán[41],
Hanem Lancaster elsáncolt házának
Igaz és ősi, törvényes jogáért.
Vérünk nemes, születés szerint Neville,
S törvényes vérvonal szerint Fauconberg.
Ki akad itt oly tompa ólomvérű,
Kit nem tüzel fel egy Neville neve?

Mind

Neville! Neville! Neville!

Fauconberg

Oly tiszteletre mélto küzdelmünk,
Mint mi magunk, a törvény áll jót értünk.

Füstös

Igen; az oldalunkon[42] az törvény.

Pufók

Igen; saját kezünkben az törvény.

Spicing

Nyugalom, ti zsiványok!

Fauconberg

S mi több: a Szó áldást igér annak,
Ki egy igaz, felkent királyt segít.
Bátorság, és kiáltsátok: Fauconberg!

Mind

Fauconberg! Fauconberg!

Fauconberg

A pénzverdét magunk irányítjuk majd,
S saját pecsétünk ütjük az érmékre.
Roszabbal nem patkoljuk ménjeink,
Mint Cheapside[43] legtisztább ezüstjével[44].
Leadenhallban[45] vékára ádunk gyöngyöt,
Miként a hentes árusít most húst.
Westminsterben[46] pompás udvart tartunk,
S kibővítjük, hogy elférjenek hívink.
Kiáltsátok: Fauconberg és szabadság!

Mind

Fauconberg és szabadság! Stb.

Füstös

Rendet, ti szolgák; vagy kifüstöllek.

Pufók

Nyugalom, ti szolgák, vagy belepufolok a pofátokba; de valóban akár ki is füstölheted őket, mert a neved Füstös.

Füstös

Nos, urak, remélem Füstös, a chipsteadi[47] kovács van olyan jó ember, mint Pufók, a sandwichi[48] gyertyaöntő[49].

Spicing

Csendet, ti zsiványok; mit zajongtok? És most hallgassatok Spicing kapitányra.
Cheapside-ot ismerítek: ottan állnak
A textilkereskedők boltjai,
Hol az pikét pikával[50] mérjük majd,
S az utca szélességével bársonyt:
A vezetékből[51] fogjuk az korsókat,
Hogy hippocrasszal[52] töltsük meg s nyakaljunk,
Ahol arany- s ezüstlánc oly sok lesz,
Akár a kenti erdöben fatál.

Füstös

Ó, szépen beszéltél, Ned Spicing! A legtiszteletreméltóbb legény, aki valaha is mozsárban fűszert őrölt. Most Füstös kapitány beszél.
Fiúk, e dombról láthatjátok, ím,
A szép várost, hová menetelünk:
Az ott London, legények, amit néztek.
Csak sorba álljatok, s bámuljatok,
Mint szarvascsorda teszi furcsát látva,
Vagy mint az éhes utazók csoportja,
Szemét mi teritett asztalra szegzi.
Ni, hogy csalogat az Tower jönnünk,
S kivinnünk Henriket, ki ott fogoly:
Fiúk, ni, Saint Katharine[53] hogy füstölög;
Jó árpalére fenjétek bendőtök.

Pufók

Nohát, én talán senki vagyok? Helyet és táguljatok, mert most Pufók kapitány beszél.
Amint menetünk Londonba beér,
Tiéitek a pékek, enyém a folyékony kenyér.
A Birchin lane[54] felöltöztet,
A kofák hoznak gyümölcset,
Tyúkászok madarat küldnek étkül,
S hentesek húst nyakló nélkül:
S mindig, ha vacsorázunk vagy ebédlünk,
A borkereskedők bőven hoznak bort nékünk.
Ha bárki kérdi, fizetni ki fogja,
Küldjétek el fejét csonkolva.
Ez Pufók kapitány törvénye, bárki tiltakozna.

Fauconberg

Magatok eltökéltétek merészen?
Előre bátran, s jó szerencse érjen.

Mind el.

3. szín

A londoni Guildhallban[55]. Jön a polgármester[56], Shore[57] és Josselyn[58] bársonykabátban és nyakvértben, pálcáikkal[59].

Polgármester

Helyes. Maguk jó polgároknak így kell
Viselni háborúban és békében.
Elrendelétek, hogy ha est leszáll,
Fáklyát akasszanak ki minden utcán?
Mondd, Shore fivér[60]; reád volt bízva ez.

Shore

Igen, uram. Emellett minden céhből
Legalább kétszáz ember áll fegyverben.

Polgármester

Szivem vidám e készültséget hallva.
Ne győzzön hű alattvalón rebellis.
Jöhetnek már, fogadtatásuk oly lesz,
Hogy inkább távolon maradtak volna.
De merre jár a jegyzö úr? Tanácsa
Ily súlyos ügyben nem hiányzhatík.

Shore

Kicsinnyel több mint egy órája, úram,
A híd[61] erősitésenél hagyám;
Amely ha kész, itt kell találkoznunk.

Polgármester

Alapos, gondos úriember ő,
S hajolni mindnyájunknak erre kell,
Ha meg kivánjuk védni városunk,
S vágyjuk királyunk háláját s kegyét.
Mi engem illet, bár koros vagyok,
Az ágyba nem bújok ma éjszakán.

Josselyn

Miért, a Fattyu oly közel jár már?

Polgármester

Hogy érted, Josselyn úr, hogy közel?
Nem Olasz- vagy Spanyolországból jő;
Hanem Kentből s Essexből, mely, mint túdod,
Ennél közelb nem is lehetne már.

Josselyn

Ugy engedelmeddel, uram, egy szót.
Habár jámbor vagyok, de bé kell valljam,
A baj távol álljék, és így tovább;
Tudod, hogy értem. Mit nem láttunk még,
És így tovább. De, legkomolyabban,
Kivánom, hogy minden rendben legyen; s tán
Ugy is lehet. Mi! Ha remény nem lenne,
A szív, és így tovább. De az lényegre:
Szándékszol; úgy van, biztos azt teszed.

Polgármester

Nos, Josselyn úr, biztos jót akarsz,
Kicsit defektes az beszéded bár.

Josselyn

Tudod, polgármester úr, kész vagyok,
Készséges, s így tovább; ej-ej, nekem, hah!
A házam Hamben[62] áll, s onnan, tudod,
Jövök segítni ily vésztelt időben,
Midőn a lázadók buzognak így,
És így tovább. Mi, úraim, ugyé?
A kort sosem szabad lebecsülnünk.
Ilynek találsz mindíg, és így tovább.

Urswick[63] jön.

Shore

Uram, ehol jön Urswick jegyzö úr.

Urswick

Urak, jó 'stét. Az utcákon lánckordon,
A híd megrakva emberekkel jól,
S készültség mindenütt. Most megbeszéljük,
Hogy még mi másban kell határoznunk?

Polgármester

Jöttöd volt csak, jegyző úr, mit vágytunk;
Ezért beszéljünk. S mit szóltok hozzá,
Ha kicsapnánk erőnknek az felével
A lázadókon rajtaütni most?

Urswick

Mielőtt közelebb nyomulnak még.
Ez a legjobb, ha egyetért mindenki.
Mi az te véleményed, Josselyn úr?

Josselyn

Valóban, polgármester s jegyzö úr,
Választhattok; de önhittségem az,
Hogy csapjatok ki, hogyha úgy akartok,
Avagy maradjatok, ha úgy akartok.
Az ember nem lehet túl óvatos,
És így tovább. Nem volna rossz kicsapni,
De várni sem. Töprenghettek még rajt',
De egyre megy; majd biztos harcolunk,
S az Úr nevére, elég bölcsek vagytok,
Hogy megleljétek idejét; igen.

Urswick

Fogadd el szándokát jobban, mint tanácsát.

Polgármester

Úgy lesz, másképp magunkra vethetnénk.
Mi lenne, ha a Temzét[64] elzárnánk
Olyannyi bárkával, amennyink csak van?

Urswick

Még kétséges, hogy ama lázadók
Afelől törnek-é a sérelmünkre.
Szerintem inkább szárazon jönnek majd,
S vagy az London hídon támadnak ránk,
Vagy Aldgate[65]-nél másképp, s ezért, uram,
Megerösítni mindkettőt jó lenne.

Josselyn

Jól mondod, jegyzö úr. Kezeskedek.

Urswick

Ezért legjobb védelmük érdekében
Szatócsok, textilesek s többiek
Egész csapata összevonva áll,
A Tower mellett, az helyhez közel,
Mi egyfelől a Temzét megtisztítja,
Míg másfelől a kaputól őket
Tüzérségükkel visszaverheti.

Zaj kívül.

Polgármester

Milyen zaj ez? Gyorsan készüljetek,
S mindenki az helyére íziben.

Egy küldönc jön.

Shore

Megállj; ki ez? Barátom, ej, mi hír?

Küldönc

Gazdám, a Tower hadnagya[66] küldött,
Hogy értesítsen, észrevette mert
A lázadók hadát.

Urswick

Merről érkeznek?

Küldönc

Essex irányaból; s ezért szerinte
Vigyázzátok Bishopsgate[67]-et s Aldgate-et.

Polgármester

Szent Györgyre, menjünk! S szánjuk el magunk,
Hogy vagy legyőzzük az rebellis csürhét,
Megóvva javaink, sarjink s nőnk becsét,
Vagy elszánásunk lesz sorsunkon pecsét.

Mind el.

4. szín

London kapuja előtt.[68] Jön Fauconberg Spicinggal, Füstössel, Pufókkal és a csapataival.

Fauconberg

A városiakat hívd, s kérj belépést;
Amit ha megtagadnának makacsul,
Erőnk a falon villámként tör át.

Spicing

Parancsolom, szolgák, kaput nyissatok.

Spicing megdöngeti a kaput, mire a polgármester és a társai jönnek fent[69] inasokkal[70].[71]

Polgármester

Kapunk, beengedést követelve,
Ki döngeti, akárha kírály lenne?

Fauconberg

Az, aki egy királyt kienged ott,
Én, Fauconberg ura, Thomas Neville.

Spicing

Hé, fickó, te kódis, nyisd ki a reteszt! Vagy helyre teszlek, ha bejutok. Csak állsz és prédikálsz, hogy a ragya verjen ki?

Polgármester

Nincs engedélyünk rá, Thomas Fauconberg,
Hogy béeresszük fegyveres hadad,
E fegyverekre mert uralkodónk
S az államunk békéje ellen kelsz.

Fauconberg

Mondom, polgármester, s az mondja ezt,
Ki egy király védelmén jön fegyverrel,
Belépést Henriknek nevében vágyok,
Lancaster igaz vérvonalja jogán.
E szavak, egy Neville szájából hangzva,
Földrengésként kell hogy megrendítsék
Leláncolt kapud s széttépjék rostélyod.
A fületekbe mennydörgöm megint,
London bátor s merész lakósai;
Henrik nevében vágyok bébocsátást.

Urswick

Ha parancsolna itt Henrik neve,
Úgy megtagadnánk hűségünk Edvárdhoz,
Kinek esküdt alattvalói vagyunk,
S kinek szine előtt vonánk ki kardunk.

Fauconberg

Ugy, áruló, kardod vitathatatlan,
Igaz királyod ellen vontad kí.

Shore

Nem, fattyu Fauconberg, a polgármester
Az ő védelmében voná ki kardját,
Ki London pajzsává tevé a kardot,[72]
S örökre lovaggá polgármesterit,
Richárd[73], kit letett bolingbroke-i Henrik[74],
Kitől jogát a York-ház származtatja[75].

Fauconberg

Ki az, ki ily pimaszmód válaszol?

Füstös

Mi az neved, hogy ismerjünk eztán?

Shore

Nevem Shore, és foglalkozásom ötvös.

Fauconberg

Mi! Az a Shore, kinek neje oly bájos?
Ki szépségében Londonnak virága!

Shore

Igen, ö, pontosan az, lázadó.

Spicing

Fuss, gazember, és hozd a feleségedet a tábornokunknak, vagy különben Cheapside összes aranya sem váltja meg. Nem mozdulsz, amikor utasítalak?

Fauconberg

Figyelj, Shore: asszonyod enyém, ez tény.
Saját házadban hál velem ma éjjel.
Nos, Crosby polgármester, bémegyünk?

Polgármester

Az mondom néked, önhitt lázadó: nem.[76]

Fauconberg

Nem, Crosby? Nem? Te zagyva öregúr,
A lázadó nevet lenyomom szádon.
Nincs táboromban oly szegény bitang,
Ki véletlen ha rád lel az Cheapside-on,
Le magas lótakaródról[77] nem szállít,
Hogy kengyelét tartsd míg lovadra ül,
S kisérd, amerre csak tetszik neki.
A városiak majd örülnek még,
Ha téged és tanácsostársaid,
Mint gályarabot, láncon elküldhetnek,
Hogy megváltsák maguk s a városuk.

Polgármester

Nem, öntelt lázadó, csitulj s halld szóm.
Nincs oly szegény s alantas polgár itt,
Ki hű alattvalója az királynak,
Ki lázadó csürhéd dacára ott,
Ne menne Bow[78]-ig kis bottal[79] kezében,
Ha Mile End[80] rétjén táborozol ís,
S köztetek az legdölyfösb lázadó sem
Mer hozzáérni átkos lelkeért se.
Gyere, felvonjuk az kapurostélyt,
És lássalak bejönni, hogyha mersz.

Fauconberg

Igazán bársonyosan[81] s férfiként szólsz,
S bemegyünk, vagy mind elhullunk az úton.

Polgármester

A jegyzö úr és Josselyn úr hol van?

Urswick

Ehol, uram. Az emberek a falon,
Mit hol szükséges volt, megerösíténk.

Polgármester

Polgárok, mint jó embereknek kell,
A várostok mellett kitartsatok.
Richárd időjén, emlékezzetek,
Walworth[82], ki akkor polgármester volt,
Halálra szúrt egy lázadót Smithfielden[83].
Viselkedjetek ez időhöz illőn,
S ez leljen száz Walworth-t, ki lázadót,
Ha az rézből van is, ledöfni mer.
S kövessétek gazdáitok, inasok,
Ollyá lehettek mert, mint most mi vagyunk.
Isten s királyunk egy rebellis ellen!
Gyerünk, testvérek, védjük az falat.

Első inas

Szód képes gyáva kebelébe is,
Uram, kétszeres bátorságot öntni.[84]
Ne aggódj végettünk; állunk csupasz bár,
Szivünk jó: s ezt lásd próbatételen
E harcmezőn e lázadók ellen.

Második inas

Nem ismerünk cselt s harci praktikát,
De úgy, miként apáink szokták rég,
A másukként, nekifekszünk keményen:
S halljatok, haljatok, ha kell, segédek,
De London szabadságát ne vesszétek.

Spicing

Lapossipkások[85], ily bátrak levétek?
Ezek csak szók: ha bizonyítni kell,
Inaltok, inasok, mint birkanyáj.
Törődjetek a boltotokkal inkább.
Szátokba jobban illik "Mit parancsolsz?",
Mint harci szólamok. Túl ifjak vagytok.

Első inas

Menj már; meglátod, nem lelsz annak majd.
Fickó, minket lapossipkásnak hívsz.
A név nincs ellenünkre, s karddal mérve
Fejedre sapkád úgy reáillesztjük,
Hogy az fej s sapka földet csókol együtt.

Második inas

Ti vagytok az megrögzött, rest szájhősök,